Справа № 824/1934/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1934/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

05 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2015 року позивач, ОСОБА_2, звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії державних виконавців, постанову від 11.07.2012 року "Про відкриття виконавчого провадження", постанову від 14.08.2012 року "Про проведення утримання із доходів боржника за місцем їх отримання", постанову від 14.08.2012 року "Про стягнення з боржника виконавчого збору", постанову від 14.08.2012 року "Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій", постанову від 10.01.2013 року "Про закінчення виконавчого провадження" та скасувати оскаржувані постанови;

- встановити відсутність повноважень у державних виконавців для застосування заходів примусового стягнення єдиного внеску у 2012 році з пенсіонера за віком з 2007 року, який отримує пенсію за віком та згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" №3609-VI від 07 липня 2011 року звільнений від примусової сплати єдиного внеску за себе, та відповідно, до наданого законом права виключно лише на добровільну сплату єдиного внеску й в добровільному порядку встановленому законом;

- визнати виконавчий документ №Ф659-У від 02 квітня 2012 року таким, що не підлягає виконанню;

- визнати дискримінацію допущеною і вираженою у порушенні законного права пенсіонера за віком з 2007 року виключно на добровільну сплату єдиного внеску без примушування до сплати суб'єктом владних повноважень та без застосування у 2012 році заходів примусового стягнення, можливість якого виключена Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" №3609-VI від 07 липня 2011 року;

- зобов'язати начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління у місячний термін усунути порушення норм Закону України "Про виконавче провадження", статті 19 Конституції України та законних прав ОСОБА_2, які були допущені державними виконавцями при здійсненні в незаконний спосіб виконавчого провадження №33363303.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі,

22 червня 2017 року до Вінницького апеляційного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якій третя особа просить оскаржувану постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 05.05.2007 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України у м. Чернівцях та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України №531 від 23.01.2015 року та копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1, виданого 27.06.2007 року.

02 квітня 2012 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Чернівцях прийнято вимогу №Ф659-У про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску ОСОБА_2 в сумі 653,06 грн. та зазначено, що суми боргу підлягають сплаті в десятиденний строк з дня одержання цієї вимоги. Вказана вимога отримана позивачем 02.04.2012 року. (а.с. 31-33 том 1, а.с. 23 том 2).

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач звернулась з скаргою до Управлінням Пенсійного фонду України у м.Чернівцях, однак останній 08.05.2012 р. прийняв рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 (а.с.213-215 том 3).

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України у м.Чернівцях від 09.07.2012 р. вимогу №Ф659-У від 02 квітня 2012 року направлено державному виконавцю на виконання та зазначено, що вказана вимога була направлена боржнику поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення. Десятиденний строк сплати боргу минув, але сума боргу так і не сплачена, а вимога не оскаржена. (а.с. 25 том 2).

Згідно постанови від 11.07.2012 року відкрито виконавче провадження ВП№33363303 на підставі вимоги №Ф659-У від 02 квітня 2012 р. про стягнення боргу у сумі 653,06 грн з ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України у м.Чернівцях. (а.с. 241 том 1).

Вказана постанова направлена на адресу позивача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке направлялось позивачу 12.07.2012 р. Чернівецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області з відміткою: "проставлено в поштову скриньку після двох спроб вручення". (а.с. 29 том 1).

Державним виконавцем 14.08.2012 р. прийнято постанови у виконавчому провадженні ВП№33363303 "Про проведення утримання із доходів боржника за місцем їх отримання", "Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій" та "Про стягнення з боржника виконавчого збору". (а.с. 240, 242 том 1).

Згідно постанови державного виконавця від 10.01.2013 р. ВП№33363303 закінчено виконавче провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях №Ф659-У від 02 квітня 2012 р. та зазначено про фактичне, повне виконання рішення. Сплата боргу також підтверджується відповідним повідомленням від 19.12.2012 року. (а.с. 239 том 1, а.с. 33 том 2).

Позивач, не погоджуючись з діями та рішеннями відповідача, вернулась з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.08.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Чернівці про визнання дій неправомірними та скасування вимоги в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.08.2012 року та прийнято нову, в якій у задоволені позовної заяви відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 року залишено без змін.

Згідно листа Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.05.2015 р. К-30 суд повідомляє ОСОБА_2, що в матеріалах цивільної справи №2-а-209/12 відсутнє рішення на підставі якого може бути (чи було) здійснено стягнення в сумі 653,06 гривень єдиного внеску у 2012 році. Крім того, зазначено, що рішення, яке просила отримати позивач було винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 12.04.2012 р. №10188/03 про результати розгляду заяви щодо узгодження вимоги про сплату боргу "Ф" №659 від 02.04.2012 року, прийняту до розгляду 26.04.2012 року. (а.с. 205 том 2).

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані вище обставини спростовують доводи позивача в обґрунтування позовних вимог щодо неправомірності вимоги від 02.04.2012 року № Ф 659-У та того, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком з 2007 р. та звільнена від сплати нарахованих сум єдиного внеску, а право сплати нарахованих сум єдиного внеску надано їй на добровільних засадах.

Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 19.12.2003 № 21-1 затверджено «Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», яка визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно п. 8.3 вказаної інструкції вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).

При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-ша частина - літери "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2-га частина - порядковий номер, 3-тя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установлених Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що оскаржуваній вимозі було присвоєно №Ф659-У, що свідчить про формування вимоги для фізичної особи щодо сплати узгодженої заборгованості, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказана вимога сформована відповідно до вимог Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Щодо порушення державним виконавцем порядку відкриття виконавчого провадження на підставі поданої Управлінням Пенсійного фонду України у м. Чернівцях вимоги №Ф659-У від 02 квітня 2012 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначався Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У відповідності до положень ч.1 ст.19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимога Пенсійного фонду України виконується в загально визначеному порядку, оскільки вказаний документ відносить до виконавчих документів, на підставі яких здійснюється примусове виконання рішень державною виконавчою службою України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях №Ф659-У від 02 квітня 2012 року є виконавчим документом в розумінні ст. 17 Закону № 606-XIV та підлягає примусовому виконанню, у зв'язку з чим, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження на підставі поданої Управлінням Пенсійного фонду України у м. Чернівцях вимоги №Ф659-У від 02 квітня 2012 року є правомірними та відповідають чинному законодавству.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 75 Закону № 606-XIV встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно ст. 31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі вимоги управління Пенсійного фонду України №Ф659-У від 02 квітня 2012 р. про стягнення боргу у сумі 653,06 грн з ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях, яка відповідає вимогам ст. 18 Закону № 606-XIV відповідачем 11.07.2012 року відкрито виконавче провадження ВП№33363303.

Вказана постанова була направлена на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про те після двох спроб вручення залишена в поштовій скриньці, що підтверджується відповідними доказами.

Колегія суддів зазначає, що невручення ОСОБА_2 поштового відправлення не з вини державного виконавця, не є підставою для невиконання державним виконавцем обов'язків, які покладені на нього нормами чинного законодавства, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження на підставі вимоги управління Пенсійного фонду України №Ф659-У від 02 квітня 2012 року та у встановлений законом спосіб надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимога управління Пенсійного фонду України №Ф659-У від 02 квітня 2012 року містить відмітку про її отримання 02.04.2012 року. ОСОБА_2 оскаржила вказану вимогу до Управлінням Пенсійного фонду України у м. Чернівцях, за результатом чого 08.05.2012 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Чернівцях прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№33363303 від 11.07.2012 року вказана вимога набула статусу узгодженої, а тому посилання позивача про протиправність прийняття оскаржуваної постанови та відсутність у вказаної вимоги статусу узгодженої не підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 28 та ст. 41 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На виконання вказаних положень Закону № 606-XIV державним виконавцем прийнято 14.08.2012 р. постанови у виконавчому провадженні ВП№33363303 "Про проведення утримання із доходів боржника за місцем їх отримання", "Про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій" та "Про стягнення з боржника виконавчого збору". Згідно постанови державного виконавця від 10.01.2013 р. ВП№33363303 закінчено виконавче провадження з примусового виконання вимоги Управління Пенсійного фонду України у м.Чернівцях №Ф659-У від 02 квітня 2012 р. та зазначено про фактичне, повне виконання рішення. Сплата боргу також підтверджується відповідним повідомленням від 19.12.2012 року. Тобто, сума заборгованості за виконавчим документом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, а саме вимогою №ф-659 від 02.04.2012 р., була стягнута з позивача, а виконавче провадження ВП№33363303 закінчено.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень діяв правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, в тому числі посилання позивача на численні порушення судом норм КАС України є ніщо інше, як його суб"єктивна оцінка процесуальної діяльності суду, що не знайшло свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.