Справа № 802/588/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 липня 2017 р. Справа № 802/588/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області

про: визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1А.) до Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області (далі - відповідач, Укртансбезпека у Житомирській області) про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Управління Укратрансбезпеки у Житомирській області щодо визначення суми плати за проїзд, зафіксованої у розрахунку за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0004524 від 27.03.2017 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відстуності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, окремо зазначивши, що відповідач діяв у межах та у спосіб відповідно до чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути дану справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 27.03.2017 року автомобіль Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Krone, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, що належить ОСОБА_1 здійснював перевезення дошки обрізної у кількості 40 т. з пункту навантаження: Кисоричи, Рівненської області до пункту розвантаження: Коростень, Житомирської області.

27 березня 2017 року Укртансбезпека у Житомирській області у пункті габаритно-вагового контролю д/д М07 "Київ-Ковель" 160+150 км було проведено перевірку з питань дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а відтак вказаний автомобіль було зупинено та проведено габаритно-ваговий контроль.ї

За результатами перевірки складено акт серії №0004524 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 27.03.2017 року.

Відповідно до результатів зважування навантаження на осі автомобіля становило: нормативно допустиме навантаження на одиночну ось 11 т, при цьому загальна маса становила 12,45 т. та на строєну (одинарна шина) ось 27,3 т., при нормативно допустимому 22т. Загальна вага всього транспортного составу складає 46350 кг., тоді як нормативно допустима маса 40000 кг., зафіксоване осьове навантаження на строєну вісь 27300 кг. при нормативно допустимому 22000 кг. На підставі вказаного акту, складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1118,88 євро.

На думку позивача, результати зважування є хибними та не відповідають дійсності, оскільки містить недостовірні результати вимірювань, а також розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не відповідає вимогам та ставкам чинного законодавства України.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон) великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт" ( 232/94-ВР ), "Про дорожній рух" (3353-12), чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі - Положення) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п. 2, 17 п. 5 Положення).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).

Таким чином, посадові особи Управління Укратрансбезпеки у Вінницькій області уповноважені відповідно до чинного законодавства України здійснювати габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п. 2 Порядку здiйснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобiльними дорогами загального користування транспортних засобiв та iнших самохiдних машин i механiзмiв, ваговi та/або габаритнi параметри яких перевищують нормативнi, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 червня 2007 р. N 879 (далі - Порядок № 879) вимiрювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимiрювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрiв фактичної маси та навантаження на вiсь (осi) транспортного засобу, що проводяться згiдно з методикою, затвердженою спецiально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сферi метрологiї;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобiв автомобiльними дорогами загального користування, який включає перевiрку вiдповiдностi габаритно-вагових параметрiв таких транспортних засобiв установленим законодавством параметрам i нормам, наявностi дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволi умов та режиму руху транспортних засобiв.

Згідно п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадовi особи та/або працiвники Укртрансiнспекцiї або її територiальних органiв визначають належнiсть транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. N 1094 визначено, що за спеціальними правилами здійснюються перевезення небезпечних вантажів і незнешкодженої тари з-під них, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,65 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактична маса понад 38 т, навантаження на одиночну вісь - 10 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (на встановлених Мінтрансом і Державтоінспекцією маршрутах - 40 т, для контейнеровозів на встановлених маршрутах - 44 т, навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Згідно положень п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно вiд маси такого транспортного засобу, навантаження на вiсь (осi), габаритiв та протяжностi маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмiр плати за проїзд;

Рзм - розмiр плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кiлометр проїзду;

Рнв - розмiр плати за перевищення навантаження на вiсь (осi) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кiлометр проїзду;

Рг - розмiр плати за перевищення габаритiв (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кiлометр проїзду;

В - вiдстань перевезення, кiлометрiв (п. 31 Порядку № 879).

Якщо рух здiйснюється без вiдповiдного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по територiї України або за частину, яку перевiзник має намiр проїхати, у разi перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 вiдсоткiв - у подвiйному розмiрi;

на 10 - 40 вiдсоткiв - у потрiйному розмiрi;

бiльше як на 40 вiдсоткiв - у п'ятикратному розмiрi (п. 31-1 Порядку № 879).

Відповідно до п. 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 встановлено наступні ставки великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

З аналізу викладених норм слідує, що у разі перевищення великогабаритним транспортним засобом хоча б одного вагового або габаритного параметру, плата за проїзд визначається з урахуванням пройденої відстані таким транспортом, або відстані, яку він має пройти. При цьому, також враховується ставка великовагового транспортного засобу з перевищенням допустимих осьових навантажень.

Як свідчать матеріали справи та встановлено в судовому засіданні, за результатами проведеного габаритно-вагового контролю, результати якого відображені в акті №0004524 від 27 березня 2017 року встановлено, що осьове навантаження на строєну вісь складає 27300 кг. при нормативно допустимому 22000 кг. Тобто, перевищення складає 5300 кг., що на 24,1% перевищення параметрів від нормативу, тобто відповідно до ставок, затверджених постановою № 879 понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,54 євро. Однак, під час визначення суми плати за проїзд, посадовими особами відповідача застосовано більшу ставку з перевищенням допустимих осьових навантажень, а саме замість 0,54 євро 0,84 євро.

При цьому, визначаючись щодо протиправності вказаного розрахунку, суд вважає за необхідне зазначити, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення субєкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

Недійсну частину оскаржуваних рішень можна виокремити лише в частині визначення основного зобов'язання. Стосовно визначення сум плати за проїзд, то суд звертає увагу на те, що застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт, як і визначення їх розміру, належить до компетенції посадових осіб Укртрансбезпеки. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень.

Тобто, в даному випадку суд позбавлений повноважень виокремити частину рішення посадових осіб Укртрансбезпеки та визнати або прийняти інше рішення щодо визначення суми плати за проїзд, порядок нарахування якої відповідав би чинному законодавству про автомобільний транспорт.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області під час визначення суми плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 1118,88 євро згідно розрахунку №0004524 від 27.03.2017 року до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 27.03.2017 року АМ №0070041 діяли не на підставі та не в межах визначених законом повноважень, а тому адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії працівників Управління Укртрансбезпеки Житомирської області щодо встановлення результатів перевірки, зафіксованих в акті серія АМ №0070041 від 27.03.2017 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, та зафіксованих в акті №0004524 від 27.03.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів стосовно транспортного засобу належного ОСОБА_1, а саме автомобільного транспорту марки Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки Krone, реєстраційний номер НОМЕР_2 та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів №0004524 від 27.03.2017 року про нарахування ОСОБА_1 плати за проїзд в сумі 1118,88 євро.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_3) 640 грн. (судовий збір, що був сплачений згідно квитанції №0.0.758706256.1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна