Справа № 629/1803/17
Суддя: Попов О. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/1803/17
Провадження№2-а/629/54/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Попова О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Габор В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, третя особа - Головне Управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, про визнання протиправною бездіяльність та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, скасувати у повному обсязі постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження № 51164613 від 07 березня 2017 року. Позов обґрунтовує тим, що Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до теперішнього часу не надало до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про 50% надбавку до грошового забезпечення ОСОБА_1, чим не виконав рішення Вищого адміністративного суду України.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач, представник третьої особи у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, причину неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, Лозівським міськрайонним судом Харківської області 10.08.2015 року видано виконавчий лист № 629/2998/13-а, яким зобов'язано Головне Управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомості (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 14 червня 2010 року.

19.05.16 року державним виконавцем було відкрито провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого документа, про що винесено відповідну постанову ВП № 51164613.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2від 07.03.2017 року закінчено вищевказане виконавче провадження в звязку з виконанням боржником рішення суду. Зазначено, що згідно повідомлення боржника № 43/119-29/2/2-2016 від 12.10.16р., відділом забезпечення соціальних виплат ОСОБА_3 в Харківській області до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Харківській області направлена довідка № 100/20293 від 26.08.2015 року з урахуванням зазначеної судом 50% надбавки до грошового забезпечення на пенсіонера МВС ОСОБА_1 для здійснення перерахунку пенсії з 14.06.2010 року. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуті у повному розмірі та перераховані згідно розпорядження № 51164613/6 від 10.10.16р.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом,іншими нормативно-правовими актами,прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню(далі - рішення).

В силу ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 49 Закону передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення.

Приймаючи постанову у зазначеному виконавчому провадженні, відповідач послався на приписи п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", обґрунтовуючи факт виконання боржником рішення суду, наявністю відомостей про виконання рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області 10.08.2015 року по справі № 629/2998/13-а.

Проте, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження правомірності дій державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП 51164613 щодо повного виконання боржником рішення суду.

Так, судовим розглядом встановлено, що державним виконавцем 23.06.2016р. отримано повідомлення про виконання рішення суду, крім того 03.10.2016р. боржником розяснено, що до ГУПФУ в Харківській області направлена довідка №100/20293 від 28.08.2015р. з урахуванням 50% надбавки до грошового забезпечення на пенсіонера МВС ОСОБА_1 для здійснення перерахунку пенсії з 14.06.2010 року та листом від 12.10.2016р. боржником дано розяснення стосовно 50% надбавки. Також, 20.10.16 державним виконавцем до Лозівського міськрайонного суду Харківської області направлено заяву про розяснення рішення суду. 11.12.16р. Лозівським міськрайонним судом винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про розяснення рішення суду.

Суд зазначає, що постановою, яка перебувала на виконанні у відділі ДВС, було встановлено, в чому полягає порушення прав позивача.

Так, судове рішення винесене судом з метою захисту порушеного права особи, повинно виконуватися в контексті його змісту, адже в іншому разі нівелюється значення та мета ухвалення цього рішення.

Відповідно до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на положення КАС України та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", суд зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для довільного тлумачення судових рішень, отже, в даному випадку, державним виконавцем неправомірно застосовано положення п.9 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що є недостатнім лише повідомлення, яке отримано від боржника про те, що ним було виконано судове рішення, державний виконавець повинен був перевірити чи дійсно надана довідка надана з урахуванням 50% надбавки, проте що цей факт не було встановлено державним виконавцем, крім іншого свідчить його звернення до суду з заявою про розяснення судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає висновок державного виконавця про виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом передчасним та необґрунтованим.

Судом вживались заходи щодо всебічного розгляду справи, проте суд звертає увагу, що відповідачем не виконано ухвалу суду, якою було витребувано матеріали виконавчого провадження, крім того будь-яких обґрунтувань, заперечень, доказів по справі відповідачем не надано, що в свою чергу вказує на небажання доводити правомірність прийнятого рішення, своїх дій.

На підставі ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу, тобто коли є підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачами не наведено фактів щодо законності, правильності та належної вмотивованості винесеної постанови, не спростовано факти, наведені позивачем.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства та надані докази, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6-14, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження № 51164613 від 07 березня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: О.Г. Попов