Справа № 408/572/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кускова Т.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року справа №408/572/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 20 березня 2017 року у справі № 408/572/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2017 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (надалі - відповідач, Управління) про визнання дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку її виплати, зобов'язання відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 28 929 грн. 18 коп. за період з червня 2014 року по листопад 2016 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень (а.с. 4).

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 20 березня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 28 929 грн. 18 коп. за період з червня 2014 року по листопад 2016 року включно.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області провести розрахунок та виплату ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 28929 грн. 18 коп. за період з червня 2014 року по листопад 2016 року включно.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 24-28).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що вини в затримці виплат пенсії з 17.05.2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Луганської області немає. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що виплати ОСОБА_2 призначені Управлінням згідно постанови Біловодського районного суду Луганської області від 02.09.2016 року по адміністративній справі № 408/1997/16-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 року та набрала законної сили 07 листопада 2016 року. Апелянт стверджує, що необхідні для проведення нарахування та виплати пенсії документи надійшли від ОСОБА_2 17.11.2016 року. У той же день, 17.11.2016 року Управлінням прийнято рішення про призначення виплат. При цьому, апелянт стверджує, що здійснення перерахунку виплат позивача на її розрахунковий рахунок відбулось своєчасно, за її заявою, відповідно графіку - 23 грудня 2016 року. На переконання апелянта, зобов'язання, які виникли у Управління з моменту вступу в законну силу ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду виконано своєчасно; строки нарахування та виплати пенсії позивача встановлені за рішенням суду не порушені. До того ж, апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в якій зазначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України виплачуються за минули час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з тих підстав, що норми вищезазначеного Закону до відносин Пенсійного фонду з пенсіонерами не віднесеними до зазначених категорій не стосуються. Таким чином, оскільки позивач отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у Управління немає підстав для трактування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 30-33).

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Постановою Біловодського районного суду Донецької області від 02 серпня 2017 року по адміністративній справі № 408/1997/16-а позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково, внаслідок чого, визнано неправомірним дії Управління щодо примусу ОСОБА_2 до написання нової заяви про призначення пенсії та зобов'язано Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_2 призначену пенсію за віком починаючи з 17 травня 2014 року (а.с. 6-7).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року постанову Біловодського районного суду Луганської області від 02 серпня 2016 року по адміністративній справі № 408/1997/16-а залишено без змін (а.с. 10).

Зазначене судове рішення набрало законної сили 10 листопада 2016 року.

За змістом статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

22 листопада 2016 року позивач звернулась до відповідача з інформаційним запитом в порядку Закону України «Про звернення громадян», в якому просила повідомити, серед іншого, чи буде здійснена їй (ОСОБА_2) компенсація втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії у період з 17 травня 2014 року.

28 листопада 2016 року, Управлінням, за вих.. № 55/К-5, позивачу надано відповідь, що при нарахуванні позивачу її пенсії, Управління буде керуватися положеннями п. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постановою Біловодського районного суду Луганської області по адміністративній справі № 408/1997/16-а. Відповідач також зазначив, що строки виплати пенсій встановлюються відповідно до п. 1 ст. 47 вказаного Закону (а.с. 23), а листом від 05 грудня 2016 року за вих.. № 7231/03-20, Управління повідомило позивача, що згідно постанови Біловодського районного суду Луганської області від 02 серпня 2016 року та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року позивачу нарахована пенсія за віком з 17.05.2014 року по 30.11.2016 року у загальному розмірі 28 929,18 грн., яка буде виплачена через установу «Державний ощадний банк України» (а.с. 9).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (надалі - Закон № 2050-III).

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, за правилами статті 1 Закону № 2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищезазначеного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Статтями 3, 4 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Вказані правилами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" кореспондуються з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року "Про проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Зміст вищезазначених норм слід розуміти так, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулось у зв'язку із призначенням пенсії за віком на виконання судового рішення, несвоєчасне нарахування зазначених сум сталось у зв'язку із неправомірною відмовою Управління у призначені позивачу пенсії, що встановлено судовим рішенням в іншій справі, тобто, відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для компенсації позивачу втрати частини доходу і, як наслідок, задоволення позовних вимог.

Щодо доводу апелянта, що вини Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області в затримці виплат пенсії з 17.05.2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Луганської області немає, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, одним із основних завдань Пенсійного фонду є, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, які, згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Колегія суддів зазначає, що судовим рішенням по адміністративній справі № 408/1997/16-а зобов'язано Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_2 призначену пенсію за віком починаючи з 17 травня 2014 року. Приймаючи відповідне рішення суди виходили з того, що Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, на підставі заяви ОСОБА_2 про взяття останньої на облік у зв'язку зі зміною місця проживання, нарахування та виплати призначеної, але не отриманої пенсії повинно було поставити позивача на облік, продовжити виплачувати їй пенсію та здійснити виплату невиплаченої пенсії за попереднім місцем обліку.

Тобто, колегія суддів зазначає, що на підставі вищезазначеного судового рішення, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, яке, в свою чергу, нарахувало та виплатило призначену позивачу пенсію за віком, а отже, саме Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повинно виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії.

Щодо посилання апелянта, суд першої інстанції, стягуючи з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань судового збору в сумі 640 грн. не враховано, що відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», Пенсійний фонд України та його органи від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняється, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів зазначає, що розподіл судових витрат є частиною відновлення порушеного права, тому задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції правомірно здійснив розподіл судових витрат, стягнувши з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України зміни щодо звільнення Пенсійного фонду України та його органів від розподілу судових витрат не вносились.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції неправомірно застосовано положення ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки позивач отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, в мотивувальній частині послався на ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», якою встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України виплачуються за минули час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на вищезазначену норму, оскільки, до спірних правовідносин підлягають застосування положення частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Як зазначалось вище, судом першої інстанції зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області провести розрахунок та виплату ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії. за період з червня 2014 року по листопад 2016 року конкретно в розмірі 28 929 грн. 18 коп.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що сума 28 929,18 грн. - це нарахована та виплачена позивачу пенсія за віком за період з 17.05.2014 року по 30.11.2016 року. Зазначена сума не може бути сумою компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії.

Розмір відповідної компенсації повинен бути розрахований Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, оскільки останній, як суб'єкт владних повноважень наділений такими функціями.

Таким чином, враховуючи, судом першої інстанції невірно застосовано норму матеріального права для спірних правовідносин, а саме, замість статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» частину 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та невірно розрахував суму компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати частини пенсії з 17.05.2014 року по 30.11.2016 року, колегія суддів, відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України дійшла до висновку про скасування постанови Біловодського районного суду Луганської області від 20 березня 2017 року та часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області - задовольнити частково.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 20 березня 2017 року у справі № 408/572/17 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 17 листопада 2014 року по 30 листопада 2016 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області провести розрахунок та виплату ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 17 травня 2014 року по 30 листопада 2016 року включно.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць