Справа № 127/27678/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27678/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жмудь О.О.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

05 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника відповідача: Сисак Л.В.,

представника третьої особи: Олійник Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача та третьої особи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області з вересня 2011 року та йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як вбачається з повідомлення Головного управління ПФУ у Вінницькій області про призначення пенсії позивачу, при обчисленні пенсії до заробітної плати було враховано грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням. Грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань, винагороду за бойове чергування, винагороду за тривалість безперервної військової служби, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби та індексацію грошового забезпечення враховано не було.

В червні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку призначеної йому пенсії, з урахуванням вище зазначених виплат, які не були враховані при обчисленні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницької області листом від 14 липня 2016 року № 446/К-12 відмовило позивачу у проведенні перерахунку розміру призначеної йому пенсії.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З аналізу вказаної норми слідує, що до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Норми і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії.

Частиною 3 статті 43 цього Закону (у редакції, чинній на час призначення пенсії) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, серед переліку складових грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, наведених у частині 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), відсутні одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Крім того, частиною 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено вичерпний перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що враховуються при призначенні пенсії, а саме: надбавки, доплати, підвищення, а тому такі види додаткового грошового забезпечення як: грошова винагорода, індексація, винагорода за бойове чергування, винагорода за тривалість безперервної служби, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні та компенсації за невикористану відпустку не включені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що враховуються при призначенні пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що одноразові додаткові види грошового забезпечення обґрунтовано не враховано відповідачем при визначенні розміру грошового забезпечення позивача для обчислення пенсії.

Також в рішенні від 13 травня 2015 року по справі № 1-9/2015 Конституційний Суд України дійшов висновку, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.

Згідно з висновками Конституційного Суду України, наведеними у рішенні від 13 травня 2015 року по справі № 1-9/2015, аналіз положень приписів статті 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63), виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом. Перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.

При цьому, положеннями частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено виключний перелік певних видів складових грошового забезпечення військовослужбовця на підставі яких проводиться призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що включення грошової винагороди, індексації, винагороди за бойове чергування, винагороди за тривалість безперервної служби, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та сплата з вказаних складових внесків на загальнообов`язкове страхування не доводить наявність підстав для включення їх до складу грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія, оскільки такі підстави законодавчо не закріплені.

Приписами частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" повноваження з визначення порядку призначення та виплати пенсій військовослужбовцям надано Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісячно (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

Таким чином, перелік видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії, визначений наведеною постановою Кабінету Міністрів України, відповідає приписам частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи те, що частиною 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено врахування всіх видів грошового забезпечення, які були виплачені військовослужбовцю за час проходження служби та з яких сплачено страхові внески при призначенні пенсії, а наведений вказаною нормою перелік видів грошового забезпечення, які є підставою для призначення пенсії, є вичерпним, то колегія суддів зазначає, що рішення відповідача про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивачу є правомірним.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на висновки Верхового Суду України, які викладені в постанові від 10 березня 2015 року по справі № 21-70а15, як на підставу необхідності обчислення розміру грошового забезпечення з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії тощо, з огляду на те, що у вказаному рішенні Верховним Судом України розглядались правовідносини щодо включення до складу грошового забезпечення вищезазначених складових, які виникли у 2013 році. Разом з тим, висновки зазначеної постанови Верхового Суду України не можуть бути враховані при розгляді даної справи, оскільки дані правовідносини виникли у 2016 році.

Також Конституційний суд України 13 травня 2015 року зробив свої висновки, які є обов`язковими при застосуванні норм права, яких вони стосуються.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 11 липня 2017 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.