Справа № 295/3060/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кузнєцов Д.В.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" липня 2017 р. Справа № 295/3060/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "23" травня 2017 р. у справі за позовом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій (бездіяльності) державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Житомирське об'єднане УПФУ в Житомирській області звернулось до суду із указаним позовом, в якому просило визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.12.2016 №51864548 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у розмірі 6400,00 грн., а також визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.12.2016 №51864548 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у розмірі 70,30 грн.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 23 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 19 грудня 2016 року про стягнення виконавчого збору ґрунтується на вимогах Закону України "Про виконавче провадження", прийнята з урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02.07.2016 року у справі №295/8406/16-а визнано дії Житомирського об'єднаного УПФУ в Житомирській області щодо перерахунку ОСОБА_3 пенсії з порушенням вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", а також зобов'язано Житомирське об'єднане УПФУ в Житомирській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Пре державний бюджет України на 2016 рік", з 01.05.2016 року; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судового збору.

04.08.2016 року відповідно до зазначеної постанови видано виконавчий лист №295/8406/16-а.

05.08.2016 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Житомирській області Сладь Т.П. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №295/8406/16-а. Боржнику надано 7 робочих днів для самостійного виконання рішення суду.

Боржник листом від 12.08.2016 повідомив, що рішення суду оскаржено до Житомирського апеляційного адміністративного суду та після надходження рішення з апеляційної інстанції буде розглянуто питання щодо проведення перерахунку пенсії(а.с.22).

21.11.2016 державним виконавцем надіслано позивачеві вимогу про виконання рішення у строк до 28.11.2016 (24).

Листом від 25.11.2016 позивач повідомив державного виконавця, що рішення суду виконано (а.с.28).

19.12.2016 року старшим державним виконавцем на підставі п.9 ч. 1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням.

Водночас 19.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору (ВП 51864548) у розмірі 6400,00 грн та вказано, що боржником виконавчий лист не виконано (а.с. 33). Також 27.12.2016 винесено постанову про стягнення понесених витрат на проведення виконавчих дій у сумі 70 грн 30 коп. (а.с. 31).

При цьому, у постанові про стягнення виконавчого збору державним виконавцем зазначено, що судове рішення не виконано.

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірної постанови про стягнення виконавчого збору, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-19 (який набрав чинності 05.10.2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Оскільки виконавче провадження відкрито 05.08.2016 року, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №606-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV) у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 11 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV).

Таким чином, заходи примусового виконання здійснюються державним виконавцем виключно в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Крім того в постанові від 26.06.2014 по справі К/800/32360/13 Вищий адміністративний суд звернув увагу на те, що за своєю правовою природою виконавчий збір є грошовою сумою, яка стягується з боржника у разі невиконання ним рішення у строк, встановлений для добровільного виконання, що зумовлює необхідність здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання. Більше того, вказав, що вислів «зумовлює необхідність здійснення» не слід ототожнювати з поняттям «передують», оскільки заходи примусового виконання вживаються державним виконавцем вже саме після невиконання рішення боржником самостійно та без поважних причин у строк, встановлений для його самостійного виконання

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання .

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 28.01.2015 року, №6-785цс15 від 06.07.2015 р.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №3 від 13.12.2010 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Наведене вказує, що вирішальним в даному випадку є не лише встановлення факту добровільного виконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання, а й належним чином повідомлення про необхідність вчинення цих дій у визначені строки.

За ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність винесення ним спірної постанови.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та постановлення нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "23" травня 2017 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 19 грудня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 51864548 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.12.2016 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. від 19 грудня 2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 51864548 у розмірі 6400 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.12.2016 року у сумі 70,30 грн..

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

3- відповідачу: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області майдан Соборний,1,м.Житомир,10014

- ,