Справа № 826/5102/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2017 року № 826/5102/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт»
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Укройлпродукт») звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 01.06.2017 року.

Судове засідання, призначене на 01.06.2017 року, судом відкладалось на 13.06.2017 року зв'язку із неявкою позивача.

В судовому засіданні 13.06.2017 року представник позивача та представник відповідача не заперечували проти переходу у письмове провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України суд Ухвалою від 13 червня 2017 року перейшов в письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На виконання наказу Державної фіскальної служби України від 26.12.2016 № 1036 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2017 рік» з 01.01.2017 передано на податковий облік із ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві до відповідача.

Станом на 01.01.2017 податковий борг ТОВ «Укройлпродукт» у загальній сумі становив 2 281 767,83 грн., а саме: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства 1 239 690,70; податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 1 042 077,13 грн.

Податковий борг виник у квітні 2016 року.

На виконання ст.59, ст. 99 Податкового кодексу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, складено та направлено ТОВ «Укройлпродукт» податкову вимогу від 13.04.2016 № 2116-17 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

У 2016 році податковий борг збільшився згідно податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 № .

Підприємством оскаржено у судовому порядку податкове повідомлення-рішення від 19.03.2014 № 03, рішеннями Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.08.2014 № 826/1698/14 та Київським апеляційним адміністративним судом у задоволенні позову було відмовлено.

Як наслідок відповідно ст. 254 КАСУ сума податкового боргу є узгодженою.

Згідно матеріалів справи боржника переданої із ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві на виконання ст. 89, ст. 91 Податкового Кодексу описано майно у податкову заставу від 02.06.2016 №14 на суму 355 959,91 грн.

На виконання п. 89.2 ст. 89 та ст. 91 Податкового кодексу, податковим керуючим Наджаряном А.О. призначеним наказом Офісу великих платників податків від 18.01.2017 № 76 здійснено виїзд на підприємство з метою до опису майна у податкову заставу.

Податковим керуючим на виконання ст.91 ПК, самостійно виділено ліквідні активи підприємства, а саме готову продукцію яка реалізовується підприємством (згідно ЄРПН): Газ у кількості 98,00 т на суму 1151 500,00 грн. та Газойль у кількості 693,00 т на суму 1 150 200,00 грн.

07.03.2017 податковим керуючим здійснено виїзд на підприємство з метою підпису акту опису майна у податкову заставу від 07.03.2017 № 10.

Питання застосування податкової застави врегульовано статтями 88 та 89 Податкового кодексу України та Порядком застосування податкової застави органами державної податкової служби, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 10.10.2013 №572.(надалі - Порядок № 572).

Відповідно до пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом України та не потребує письмового оформлення. (Стаття 88 Податкового кодексу України.)

Право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.п. 89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України.).

Відповідно до п.91.3 ст.91 ПК України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Таким чином, проведення процедури оформлення податкової застави входить безпосередньо до обов`язків податкового органу, як суб`єкта владних повноважень, що здійснює контроль за забезпеченням виконання платником податків своїх зобов`язань.

З огляду на викладене, судом не вбачається підстав для визнання дій податкового органу неправомірними.

Однак, поряд із цим, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Як передбачено абзацом першим пункту 89.2 статті 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання опису майна від 07.03.2017 стала заборгованість позивача у розмірі 2 281 767,83 грн. в той час до акту опису майна в податкову заставу №10 від 07.03.2017 балансова вартість описаного майна складає 2 301 700,00 грн., що перевищує суму податкової заборгованості.

Суд зауважує, що виходячи із вищенаведених норм Податкового кодексу України, і взагалі загальних принципів права, розмір податкової застави повинен відповідати сумі податкового зобов'язання, що забезпечувало б конституційну вимогу справедливості та розмірності.

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Також, судом встановлено, що акт не підписаний уповноваженими особами позивача, доказів відмови від підписання акту представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт» судом також не знайдено.

Приймаючи до уваги, що суб`єктом владних повноважень не дотримано процедуру складання акту опису майна №10 від 07.03.2017, балансова вартість майна перевищує суму податкового боргу, що свого роду є перешкодою для реалізації здійснення права власності на майно, чим порушує права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування акту про опис майна у податкову заставу підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем не складався акт відмови від підпису уповноваженої особи ТОВ «Укройлпродкт» при складанні акту опису майна від 07.03.2017 №10.

Що стосується позовних вимог про визнання неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо вжиття заходів, спрямованих на включення майна та його обтяжень, внесених до реєстрів обтяжень, скасування реєстраційних записів, внесених до Державного реєстру обтяжень рухомого майно відносно майна юридичної особи за кодом , а також зобов'язання відповідача вжити заходів, спрямованих на виключення обтяження майна позивача, описаного в податкову заставу, шляхом подання відповідних заяв про припинення обтяження відповідного майна не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження таких обставин.

За вимогами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт» задовольнити частково.

2.Визнати неправомірним дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо здійснення опису майна позивача шляхом складання опису майна від 07.03.2017 за №10.

3.Визнати нечинним та скасувати акт опису майна від 07.03.2017 за №10, складений Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

4.В іншій частині позову відмовити.

5.Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1066,00 грн. за рахунок асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій