Справа № 344/1379/17
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1379/17
Провадження № 2-а/344/613/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.,

секретаря Мічута Т.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в січні 2017р. в суд з адміністративним позовом (з зменшеними вимогами) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про поновлення строку звернення до суду, визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про позбавлення призначеної пенсії позивача з 01.04.2015р. протиправним та скасування; зобовязання поновити виплату пенсії з 01.04.2015р. у призначеному розмірі 2235.26грн.щомісячно; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області неотриману позивачем пенсію за період з з 01.04.2015р. по 31.12.2015р. в сумі 20117.34грн., з 01.01.2016р. по 20.12.2016р. в сумі 25957.86грн.; стягнення судових витрат.

Позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача вимоги позову заперечив, в подальшому в судові засідання не зявився, причини неявки не повідомив..

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено, що публічно-правовий спір між сторонами виник з приводу того, що позивач є працюючим пенсіонером в органі місцевого самоврядування, а відповідачем на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ припинено з 01.04.2015р. по 20.12.2016р. виплату пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років, як пенсіонер органів внутрішніх справ (за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») з 2005 року, ця обставина сторонами не оспорюється, тому наведена обставина з урахуванням положення ч. 3 ст. 72 КАС України не потребує доказування.

Одночасно, позивач працює (з 31.03.2015р.) в органі місцевого самоврядування (Департамент соцполітики виконкому Івано-Франківської міської ради).

15.04.2015р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача про зясування причин невиплати пенсії з 01.04.2015р., а 17.04.2015р. йому надійшла відповідь.

Після прийняття рішення КСУ 20.12.2016р., позивач знову звернувся до відповідача і 17.01.2017р. отримав відповідь про поновлення йому виплат пенсії з 20.12.2016р.

Позивач також вважає, що право на звернення до суду слід поновити тому, що тільки після рішення КСУ, він дізнався про порушене право та в нього виникло право на оскарження рішення відповідача 2015 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, було внесено зміни до абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення".

Дана стаття (частина 1) була змінена також Законом N 911-VIII від 24.12.2015р., а саме «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України"Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення крім випадків, передбачених законом».

Аналогічно в цій редакції було внесено зміни у Закон України "Про пенсійне забезпечення" статтю 85 доповнено частинами четвертою - шостою такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються… Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу)".

Дана стаття (частина 6) була змінена також Законом N 911-VIII від 24.12.2015р., а саме "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) ".

А тому, відповідно до даних норм, з 01.04.2015 року виплата пенсії позивачу як працюючій посадовій особі органу місцевого самоврядування на ту дату, була припинена до 31.12.2015р. (визначений строк за законом від 02.03.2015р. №213-УІІІ). При звільненні з посади така б виплата автоматично відновилася.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, було внесено зміни до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а саме «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

В подальшому, аналогічно дана стаття 54 була змінена також Законом N 911-VIII від 24.12.2015р., а саме «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2017 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

Разом з тим, положення першого речення частини першої статті 54 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. N 7-рп/2016.

Так, даним рішенням вказано те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004).

Конституційний Суд України вважав, що норми-принципи частини п'ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом N 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Враховуючи все, рішенням КСУ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-XII зі змінами, а саме: першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року N 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, зважаючи на те, що з 20.12.2016р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" N 2262-XII зі змінами (саме за даним законом позивач є отримувачем пенсії за вислугою років), а саме: першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, то слід прийти до висновку що саме з цього періоду, необхідно було виплачувати пенсію особам на яких поширюються норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" N 2262-XII, а ті особи що були у категорії винятку за законом від 02.03.2015р. №213-УІІІ: інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", таке призупинення виплати пенсії і не стосувалось.

Позивач не довів суду факт того, що з 01.04.2015р. він перебував у категорії осіб (інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), на які норми закону не поширювались. А тому, вимоги позову в цій частині є взагалі неогрунтованими.

Однак, з 20.12.2016р., з часу визнання норми - першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" неконституційною, поновлення виплат пенсій має здійснюватись. Проте, як вбачається з листа відповідача від 17.01.2017р. (а.с.12-13) таке поновлення виплати пенсії з 20.12.2016р. в повному обсязі здійснено відповідачем, що визнає і сам позивач, та такі вимоги з 20.12.2016р. не є предметом даного спору.

Відповідач також просив суд застосувати норми ст.99,100 КАС України, оскільки позивачу стало відомо про припинення виплати пенсії ще 17.04.2015р. (з відповіді відповідача на його звернення), а до суду він звернувся з позовом 31.01.2017р., при цьому не є поважною причина поновлення строку через прийняття рішення КСУ 20.12.2016р.

Суд, щодо питання позову про поновлення строку звернення до суду, оскільки на переконання позивача право на звернення до суду слід поновити тільки тому, що тільки після рішення КСУ, він дізнався про порушене право та в нього виникло право на оскарження рішення відповідача 2015 року, вважає такі доводи необґрунтованими, так як припинення виплати відбулося у квітні 2015р., про що також позивач звертався до відповідача та отримав відповідь у квітні 2015р. Тому, саме з даної дати позивачем набуто право звернення до суду, яке ним не реалізовувалось та жодних перешкод на звернення до суду не встановлено. Зважаючи на це, причини пропуску звернення до суду через прийняття рішення КСУ, не є поважними.

Отже, вимоги позову до 30.07.2016р., поданого до суду 31.01.2017р., слід залишити без розгляду, а вимоги в межах строку звернення до суду, тобто з 31.07.2016р. є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ, ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст. 6-11, 72, 99, 100, 158-163, 183-2, 244-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії з 31.07.2016 року а стягнення неотриманої пенсії - відмовити.

Заявлені позовні вимоги за період до 30.07.2017 року залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Польська М.В.