Справа № 638/18467/15-а
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/214/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Козодой К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.02.2015 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та надала усі документи, проте 15.07.2015 року позивач отримала лист, згідно якого для призначення пенсії за віком за Списком №2 не вистачає 8 місяців 15 днів загального стажу. Як виявилось, орган пенсійного фонду не визнав трудовий стаж роботи позивача у ТОВ «Стройпуть» на посаді повара за договором підряду у період з 09.02.1998 року по 31.08.1999 року, який складає 1 рік 6 місяців 22 дні. При цьому, факт спірного стажу роботи позивача підтверджується записами у трудовій книжці. Просить суд позов задовольнити, визнати причини поважними та поновити строк на подачу адміністративного позову до суду, визнати наявність загального стажу роботи позивача у ТОВ «Стройпуть» на посаді повара за договором підряду у період з 09.02.1998 року по 31.08.1999 року, зобовязати відповідача призначити пенсію за віком за Списокм №2 з 03.02.2015 року, а також нарахувати та виплатити заборгованість по пенсії за весь час, починаючи з 03.02.2015 року.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в останнє судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без участі представника позивача, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова ОСОБА_3 в останнє судове засідання не з'явилася, проте надав до суду заперечення, в яких зазначила, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 заперечує у повному обсязі з наступних підстав.03.02.2015 року позивачем до управління було подано заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. На підставі наданих позивачем документів Управлінням було обчислено загальний стаж, який становив 19 років 3 місяці 15 днів, з нього робота за списком №2 10 років 11 місяців 19 днів. Тобто, для призначення пільгової пенсії за віком у позивача відсутній необхідний стаж роботи. Протоколом №637 від 19.02.2015 року ОСОБА_4 було відмовлено в призначенні пенсії, про що листом №4079-02/26 від 16.03.2015 року повідомлено позивача. Згідно записів трудової книжки позивача 09.02.1998 року вона була прийнята на роботу в ТОВ «Стройпуть» поваром на підставі договору підряду №19 від 09.02.1998 року, а 31.08.1999 року звільнена з Надимського філіалу ТОВ «Стройпуть» на підставі наказу №48-к від 31.08.1999 року у звязку з закінченням строку дії договору. Тобто, у трудовій книжці містяться неточні записи, а тому зарахувати період роботи позивача в ТОВ «Стройпуть» з 09.02.1998 по 31.08.1999 року немає законних підстав. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши доводи представника позивача та письмові заперечення представника відповідача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, 03.02.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 34).

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 року) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки після досягнення 50 років, і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Протоколом №637 від 19.02.2015 року ОСОБА_4 було відмовлено в призначенні пенсії (а. с. 35).

Як вбачається із листа Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова №4079-02/26 від 16.03.2015 року, причиною відмови у призначенні пенсії за віком Список №2 відповідно до п. б статті 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» стало те, що не надані документи, які підтверджують необхідний стаж 20 років згідно п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». За наданими документами загальний трудовий стаж складає 19 років 03 місяці 15 днів.

Спірним трудовим стажем є стаж роботи позивача ОСОБА_4 у ТОВ «Стройпуть» на посаді повара за договором підряду у період з 09.02.1998 року по 31.08.1999 року, який складає 1 рік 6 місяців 22 дні.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Постанови №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 вказаної Постанови встановлюється, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто для оформлення пільгової пенсії необхідно надати до органів Пенсійного фонду трудову книжку та/або уточнюючу довідку.

Як вбачається із записів у трудовій книжці серії АТ-IV №1051486, позивач ОСОБА_4 09.02.1998 року прийнята поваром за договором підряду у ТОВ «Стройпуть» (договір №19 від 09.02.1998 року), а 31.08.1999 року звільнена у звязку з закінченням строку дії договору з Надимського філіалу ТОВ «Стройпуть» (наказ №48-к від 31.08.1999 року) (а. с. 8-9).

Як стверджує відповідач, у трудовій книжці позивача містяться неточності, проте це спростовується наданим представником позивача листом Міжрайонної інспекції Федеральної податкової служби №4 по Ямало-Німецькому автономному округу від 21.12.2016 року №04-24/1720. Так, згідно з Постановою Мера МО місто ОСОБА_3 і Надимський район Ямало-Німецького автономному округу №387 від 18.07.1997 року згідно розміщення на території Надимського району Надимського філіалу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройпуть». За даними Єдиного державного реєстру платників податку, товариство з обмеженою відповідальністю «Стройпуть» знято з податкового обліку 02.11.2001 року у звязку з ліквідацією за рішенням суду. Згідно з положенням про Надимський філіал Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройпуть», філіал не є юридичною особою, діє від імені товариства (а. с. 72).

Так, згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пп.4 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, згідно якого при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

У відповідності до статті19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Україна є соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 та частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що «верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності». Складовою верховенства права є правова визначеність, яка, зокрема, знаходить свій вияв у принципі законних (легітимних) очікувань.

Європейський суд з прав людини у справі ОСОБА_5 Дайн проти Міністерства внутрішніх справ (Yvonne Van Duyn v. Home Office 04.12.1974) висловив правову позицію, за якою принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, ця держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відтак, обґрунтованими (легітимними) сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав.

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За принципом верховенства права, що визначений у частині 4 статті 8 КАС України, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 наголосив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача ОСОБА_4 на призначення пенсії шляхом визнання дій відповідача щодо відмови в такому призначенні неправомірними та зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення, що відповідає вимогам частини 2 статті 11 КАС України.

Вимога позивача про встановлення факту наявності загального стажу роботи у ТОВ «Стройпуть» на посаді повара за договором підряду в період з 09.02.1998 року по 31.08.1999 року задоволенню не підлягає, оскільки як розяснено ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2005 року такі вимоги розглядаються за правилами цивільного судочинства у порядку окремого провадження (а. с. 15).

Вимоги щодо визнання причин поважними та поновлення строку на подачу адміністративного позову уже розглянуті та ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2015 року визнано причину пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_4 поважною (а. с. 20).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_4 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 6, 19, 21, 22, 46, 58, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 10, 11, 71, 86, 94, 158-167 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Харковапризначити та виплачувати ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, на підставі п. «б» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу період її роботи з 09.02.1998 року по 31.08.1999 рік у ТОВ «Стройпуть», починаючи з 03.02.2015 року, тобто з дати звернення.

Стягнути зШевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: