Справа № 804/3230/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 р. Справа № 804/3230/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретаріБаришніковій Д.Г.
представника позивача представника відповідача Різника С.Г. Дроздюк А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» до Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених обставин.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі висновку спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Зі змісту п. 46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно з ч. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст.56 ПК України).
Відповідно до п. 257.1 ст. 257 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.
Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати (п. 257.2 ст. 257 ПК України).
Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки (п. 257.3 ст. 257 ПК України).
Відповідно до п. 257.5 ст. 257 ПК України, сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Тобто, узгоджені суми грошових зобов'язань по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року повинні були бути сплачені позивачем у термін до 19.02.2017 року.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Застосовуючи штрафні санкції оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, контролюючий орган посилався на те, що останнім днем сплати узгоджених грошових зобов'язань по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року є 17.02.2017 року, тобто, затримка у сплаті складає 31 календарний день (сплата відбулась 20.03.2017 року), у зв'язку із чим, штрафні санкції складають 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Між тим, суд зазначає, що виходячи із загальних норм Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).
Аналогічний зміст вміщують і норми п. 257.5 ст. 257 ПК України, які є спеціальними щодо регулювання відносин, пов'язаних із оподаткування спеціального водокористування, а саме, сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
При цьому, пунктом 49.20 ст. 49 ПК України чітко визначено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
Разом з тим, суд зазначає, що законодавцем не визначено граничного строку сплати податків, якщо останній день такої сплати припадає на вихідний (святковий день).
Європейська конвенція про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року (м. Базель), яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadguem (для цілей цієї Конвенції термін «diesadguem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.
Керуючись вищенаведеним, суд зазначає, що оскільки останній день подання ПАТ «Дніпроважмаш» податкової декларації по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року, передбаченої п. 257.5 ст. 257 ПК України, є 09.02.2017 року то відлік десятиденного строку сплати узгоджених грошових зобов'язань розпочинається від цієї дати. Граничний строк сплати грошових зобов'язань, у такому випадку, закінчується 20.02.2017 року, оскільки 19.02.2017 року (10 календарний день) припадає на вихідний день - неділя.
Враховуючи те, що граничним терміном сплати узгоджених грошових зобов'язань по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року є 20.02.2017 року- понеділок (перший операційний (банківський) день за вихідним днем), то і строк затримки сплати податкових зобов'язань починається з наступного за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, тобто з 21.02.2017 року.
Таким чином, загальна кількість затримки у сплаті узгоджених грошових зобов'язань складає 28 календарних днів (з 21.02.2017 по 20.03.2017), а не 31 календарний день, як зазначив відповідач в Акті перевірки № 212/28-10-46-08-00168076 від 12.04.2017 року .
Суд також зазначає, що не приймає до уваги твердження відповідача з приводу того, що граничним терміном сплати податкових зобов'язань за 4 квартал 2016 року є 17.02.2017 року, що підтверджується листом Державної фіскальної служби України від 30.01.2017 року № 2069/7/99-99-12-03-04-17 «Про рентну плату за спеціальне використання води», оскільки вказане роз'яснення має рекомендаційний характер та не є нормою Закону, яка є обов'язковою для застосування.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем в ході розгляду справи не наведено належних та допустимих доказів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, у зв'язку із чим, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» до Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судові витрати у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 16 червня 2016 року.

Суддя І.В. Тулянцева