Справа № 638/8142/16-а
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/8142/16-а
Провадження № 2-а/638/13/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року Дзержинського районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про порушення права на збільшення пенсії працюючому пенсіонеру,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області виконати перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням росту заробтіної плати за останні два роки.

- забезпечити виплату пенсії, перераховану у звязку зі збільшенням заробітної плати, з моменту звернення позивача до УПФУ 11.02.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова подав до суду письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач надав суду заяву прослухання справи без його участі, заявлені вимоги підтримав частково.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком за Списком №1 за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню у звязку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Частиною 4 ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року №1058IV передбачено, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії, який здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону. Згідно із п.п.«б»п.п.10 п.35 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»ч.4 ст.42 ЗУ вказаного Закону була викладена в новій редакції, в якій передбачалося, що за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Проте Рішенням Конституційного суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України. На момент його звернення до відповідача діяла редакція ч.4 ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»в редакції Закону від 09.07.2003 року № 1058 IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсій за віком або інвалідністю не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за заявою пенсіонера новий розмір пенсії виходячи з більш високого заробітку, який визначається за 2 роки роботи підряд після призначення пенсії відповідно до статей 64 - 67 цього Закону. На тих же умовах провадиться перерахунок пенсії, призначеної в мінімальному розмірі у зв'язку з відсутністю заробітку. У разі дальшого зростання заробітку пенсіонера провадиться за його заявою новий перерахунок пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки роботи після попереднього перерахунку.

11 лютого поточного року позивач звернувся до ОСОБА_2 пенсійного фонду у Київському районі м. Харкова з проханням перерахунку пенсії в звязку з тим, що сплинуло 2 роки після попереднього звернення і його заробітна плата в цей період значно зросла.

В березні місяці ОСОБА_1 отримав пенсію, після ознайомлення з перерахунком ним було встановлено, що розмір пенсії занижено, більше ніж на тисячу гривень. Тому позивач вважає, що УПФУ так і не здійснило перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: зокрема, 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, 8) пропорційно, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно вимог КАС України, саме субєкт владних повноважень (відповідач) зобовязаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, із забезпеченням прав особи, обґрунтовано, обєктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження правомірності свого рішення.

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині перерахунку пенсії.

Керуючись ст. ст. 6-14, 86, 94, 159, 161, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про порушення права на збільшення пенсії працюючому пенсіонеру задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням росту заробтіної плати за останні два роки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя