Справа № 520/15036/15-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/15036/15-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобовязання призначити пенсію за віком, як матері дитини-інваліда,-

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси в якому просила суд:

- скасувати рішення відповідача № 7271 від 03 вересня 2015 року про відмову в призначення пенсії;

- зобовязати відповідача призначити пенсію за віком, як матері дитини-інваліда.

Постановою від 07 лютого 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Київський районний суд м. Одеси задовольнив адміністративний позов:

- визнав протиправними дії відповідача щодо не призначення позивачу пенсії за віком з 05 червня 2015 року, як матері дитини-інваліда;

- зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси призначити позивачу, як матері дитини-інваліда ОСОБА_2, пенсію за віком, з 05 червня 2015 року.

Не погоджуючись з постановою суду управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки позивач не має права на отримання пенсії за віком як мати дитини-інваліда.

До початку апеляційного розгляду справи від Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надійшло клопотання про заміну сторони у справі.

ОСОБА_1 надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, на відповідність висновків суду першої інстанції правовій позиції Верховного Суду України з аналогічного спору, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін. Також від представника ОСОБА_1 надійшла заява про апеляційний розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що рішенням управління Пенсійного фону України в Київському районі м. Одеси від 03 вересня 2015 року № 7271 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв'язку з тим, що її дитині інвалідність вперше була встановлена у віці 13 років 09 місяців.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 3 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому, до числа інвалідів з дитинства належить також діти-інваліди віком до 16 років.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 2.18 Постанови Пенсійного Фонду України «Про затвердження «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акту огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Перевіряючи правомірність відмови у призначенні позивачу пенсії, суд першої інстанції встановив, що згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 157 від 17 травня 2016 року, у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, були присутні медичні показники та наявні ознаки для його визнання дитиною-інвалідом до досягнення ним шестирічного віку. Недостатній обсяг медичних досліджень призвів до не діагностування захворювання у вказаний період, що є дефектом надання медичної допомоги.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії є протиправними, а тому позивачу слід призначити пенсію за віком, як матері дитини-інваліда з 05 червня 2015 року.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до а. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», від 09 липня 2003 року № 1058 ІV, який набрав чинності 01.01.2004 року, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до пункту 2.18 розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженому Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.12.2005 року за № 1566/11846, (в редакції чинній на час прийняття оскарженого рішення 03.09.2015 р.) визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоровя, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6,7), у якого, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 157 (а.с.69-80), до досягнення шестирічного віку були присутні медичні показники та наявні ознаки для визнання дитиною-інвалідом. При цьому у висновку комісійної судово-медичної експертизи, зазначено, що недостатній обсяг медичних досліджень призвів до не діагностування захворювання до досягнення шестирічного віку, що є дефектом надання медичної допомоги.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, про те, що висновок комплексної судово-медичної експертизи, призначеної в рамках розгляду адміністративної справи не є належним доказом того, що дитина позивача мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, оскільки такий висновок не вказаний в Порядку, в той час як вперше інвалідність дитині була встановлено у віці 13 років 09 місяців, що підтверджено довідкою № 289 від 12.08.23015 року КУ «Дитяча міська поліклініка № 4» .

Апеляційний суд зазначає, що такі доводи ґрунтуються суто на формальну тлумаченні пункту 2.18 розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», без врахування приписів ст. 69-71 КАС України.

Позивач досягла 50-річного віку 04 червня 2015 року, має стаж роботи не менше 15 років (а.с. 10-12), матеріалами справи підтверджено, що позивач є матірю інваліда з дитинства та виховувала його до шестирічного віку, дитина позивача має статус дитини інваліда.

На підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача, які полягають у прийняття рішення 3 7271 від 03.09.2015 року про відмову у призначення пенсії (а.с. 8), та наявність правових підстав для відновлення порушених прав шляхом зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію з часу, виникнення права на пенсію.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ст. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, 244-2, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець