Справа № 758/4907/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Справа № 758/4907/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Безименної Н.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії та зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії на загальних підставах за місцем реєстрації з моменту припинення, тобто з 01.10.2016 р.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 2009 року здобув право на отримання пенсії по інвалідності та з 2013 року - за віком.

До 01.09.2014 р. позивач перебував на обліку в УПФУ м. Єнакієве Донецької області, однак у зв'язку з проведенням Антитерористичної операції він змушений був покинути своє місце проживання та переселитись за адресою: АДРЕСА_2 та отримати довідку ВПО.

З 01.09.2014 р. по 30.09.2016 р. позивач перебував на обліку в Обухівському ОУПФУ в Київській області.

12.08.2016 р. позивачем було зареєстровано його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

21.09.2016 р. у зв'язку з реєстрацією місця проживання, зміни адреси проживання та втратою статусу ВПО позивач звернувся до відповідача із заявою щодо переведення електронної пенсійної справи за новим місцем проживання та отримання пенсії за місцем його реєстрації.

02.11.2016 р. до Центрального ОУПФУ в м. Києві надійшла пенсійна справа позивача з Обухівського ОУПФУ Київської області.

З жовтня 2016 року виплата пенсії позивачу була припинена.

22.02.2017 р. листом № 015/М-246/1 відповідач повідомив позивача, що його буде взято на облік в УПФУ за місцем реєстрації після подання ним довідки ВПО і після цього буде поновлено виплату пенсії з дня її припинення.

21.03.2017 р. листом № 6529/02/М-487 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача про те, що рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії приймається після отримання копії рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії, він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач втратив статус ВПО з моменту реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 і відповідач протиправно не виплачує йому пенсію, посилаючись на нормативно-правові акти, що регулюють порядок виплати пенсії ВПО.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У ст. 2, 6 Закону № 1382-IV визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно зі ст.ст. 44, 46, 47 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону № 1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що зобов'язання здійснювати облік пенсіонерів та проводити виплату призначених їм пенсійних виплат покладено на орган ПФУ за місцем реєстрації особи.

При цьому, переселенцям з Донецької та Луганської областей внаслідок АТО законодавством гарантовано право на набуття статусу ВПО та використання пов'язаних з ним пільг.

Водночас, слід враховувати, що набуття такого статусу та відповідних пільг є правом особи, а не її обов'язком і здійснення нею офіційної реєстрації за відповідною адресою на мирній території України в загальному порядку в жодному разі не може бути підставою для обмеження її права на пенсійне забезпечення за такою адресою, навіть якщо до цього часу вона перебувала на обліку як ВПО.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що після державної реєстрації свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 на загальних підставах, що підтверджується його паспортом громадянина України, позивач набув право на отримання пенсії за таким місцем проживання відповідно до ст.ст. 46, 47 Закону № 1058-IV.

Крім того, колегія суддів встановила, що вже станом на січень 2017 року позивач відмовився від статусу ВПО /Т.1 а.с.71-72/, а отже, відповідно до ст. 12 Закону № 1706-VII з цього часу він більше не є ВПО.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інтонації про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати позивачу його пенсії та необхідності відновлення його порушеного права шляхом зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії з дати її припинення, тобто як таке передбачено ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV.

Доводи апелянта про те, що для відновлення виплати пенсії ВПО повинна надати до територіального органу ПФУ заяву та копію довідки про взяття на облік ВПО, що позивач має статус ВПО і що таке рішення приймається відповідною Комісією, колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними з огляду на вищевикладене.

Тож, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч приписам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів, не навів будь-яких інших доводів, які б підтверджували правомірність оскаржуваних дій та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом повно встановлено обставини даної справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального законодавства і ухвалено судове рішення у відповідності до ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а постанова Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 12 липня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Безименна Н.В.