Справа № 825/735/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/735/17 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішень та карток відмов, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Семенівська мануфактура» звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 16.03.2017 №/2017/000049/2, від 17.03.2017 №/2017/000051/2 та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102150/2017/00012, №UA102150/2017/00014 Чернігівської митниці ДФС.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.09.2016 Приватним підприємством «Семенівська мануфактура» було укладено контракт №-09/2016 із CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD, відповідно до умов якого CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD взяло на себе зобов'язання поставити ПП «Семенівська мануфактура» товари в асортименті, а ПП «Семенівська мануфактура» зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту. Відповідно до умов контракту - поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі. Загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Приватне підприємство «Національні традиції», відповідно до умов Договору від 20.10.2014 № 20/10-14/02 про надання послуг по декларуванню товарів, взяло на себе зобов'язання надати ПП «Семенівська мануфактура» послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, та звернулося до Чернігівської митниці ДФС з митними деклараціями №/2017/200956 та №/2017/200987 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно контракту від 01.09.2016 №-09/2016.

Митну вартість цих поставок було визначено позивачем за основним методом - за ціною контракту.

Одночасно з митною декларацією по поставці товару були подані наступні документи:

контракт від 01.09.2016 №-09/2016 з додатками;

інвойси від 12.01.2017 №та від 27.01.2017 №(а.с.33, 97);

пакувальні листи до інвойсів від 12.01.2017 та від 27.01.2017;

видаткові накладні від 11.01.2017 № 015 та від 26.01.2017 № 030;

відвантажувальні специфікації від 13.01.2017 №/130015-1 та від 01.02.2017 №/130030-1.

Крім того, позивачем було подано за власним бажанням також додаткові документи, такі як: міжнародні товарно-транспортні накладні від 10.03.2017 та від 15.03.2017 №0842, коносаменти від 31.01.2017 №MSCUQ9162861 та від 16.02.2017 №, калькуляції від 10.02.2017 №/01 та від 15.02.2017 №/01, звіти про оцінку майна від 10.03.2017 №05-07/03 та від 17.03.2017 №05-07/03, листи постачальника та позивача, прайс-листи виробника товару від 19.01.2017 № 100130, від 05.01.2017 № 130015, договір про надання послуг митного брокера від 20.10.2014 № 20/10-14/02, договір (контракт) про перевезення від 01.03.2016 № 1032016-A та від 10.03.2016 №10/03/ТК; акти про зважування вантажу; фізичний огляд; копії митних декларацій країни відправлення; тощо.

З декларантом було проведено консультацію з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації наявної у митного органу, визначення основи вартості та обміну наявною інформацією щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України здійснено перевірку достовірності інформації, що наведена в поданих до митного оформлення документах.

Після розгляду документів, поданих до митного оформлення, відповідачем були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 16.03.2017 № UA102000/2017/000049/2, від 17.03.2017 №/2017/000051/2.

Відповідач у своїх рішеннях зазначає причини здійснення коригування, а саме:

- надані калькуляції собівартості товару, а саме від 10.02.2017 №/01 дійсна на період з 01.11.2016 по 30.12.2016, в той час як відвантаження товару здійснювалось 31.01.2017 згідно інвойсу від 27.01.2017 №; від 15.02.2017 №/01 дійсна на період з 01.10.2016 по 12.12.2016, в той час як відвантаження товару здійснювалось 16.02.2017 згідно інвойсу від 12.01.2017 №. Факт поставки не в період дії калькуляції (виробництва) свідчить, що вона не містить даних щодо складських затрат.

- звіти про оцінку майна від 10.03.2017 №05-07/03/38 та від 17.03.2017 №05-07/03/40 подані не в повному обсязі, що не дає можливість перевірити ціноутворення та є порушенням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 та не відповідає вимогам Закону України від 12.07.2001 №2658 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

- згідно ст.3 контракту від 01.09.2016 №BSN1-09/2016 та інвойсів від 27.01.2017 року та від 12.01.2017 року умовами поставки згідно ІНКОТЕРМС - 2010 є CFR - м.ODESSA / м.ILYICHEVSK. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України серед документів, що підтверджують митну вартість товарів є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. На момент митного оформлення не виконані вимоги ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

- згідно п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю товарів виключно за наявності обгрнутованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 ст.53 Митного кодексу України;

- в ході консультації встановлено, що у уповноваженої на декларування особи інформація на ідентичні та аналогічні (подібні) товари відсутня; у митного органу наявна цінова інформація на подібні товари: митна декларації (від 20.02.2017 №110070001/2017/301871). Оцінку товару здійснено із застосуванням резервного методу тов.№1 3,50 USD/кг.

Одночасно зазначено про причини неможливості застосування попередніх методів.

Митним постом «Чернігів-вантажний» Чернігівської митниці ДФС було складено картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102150/2017/00012, №UA102150/2017/00014, якими було відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів (а.с. 17-20, 87-89).

Позивач скористався правом, наданим йому чинним законодавством України та відповідно до митних декларацій від 16.03.2017 №/2017/200965 та від 17.03.2017 №/2017/200991 в яких вказано, що ПП «Семенівська мануфактура» забезпечує сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, вивільнило товар, поставлений за умовами Контракту від 01.09.2016 №BSN1-09/2016, у вільний обіг.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення митної вартості товару, оскільки надані відповідачу при митному оформленні товару відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних і піддаються обчисленню, а отже висновок відповідача про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої ст.51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 53 МК України регламентовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому, документами, які підтверджують митну вартість товарів у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України є :

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В той же час, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти до висновку, що ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст. 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до частини першої-третьої ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості; контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу; за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Крім того, в рішенні Верховного Суду України від 02.06.2015 року №21-498а15 зазначено наступне: Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, партія товару, що поставлялася на виконання умов контракту від 01.09.2016 №BSN1-09/2016 в митному оформленням (випуску) яких Чернігівською митницею ДФС було відмовлено, поставлялася на умовах, визначених інвойсами від 27.01.2017 року та від 12.01.2017 року, відповідно до яких товар поставляється за базисом поставки CFR - Одеса / Іллічівськ (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO. LTD взяло на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

При цьому, поставка товару на умовах CFR (вартість та фрахт) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, та саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листами постачальника від 13.02.2017 №BTCN2017030/13 та від 16.02.2017 №BTCN2017015/16/1, в яких визначається, що вартість морського перевезення включена до ціни товарів, вказаної у інвойсах.

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсі від 27.01.2017 року, партія товару, яка підлягає поставці складається з сітчастих полотен встановленої кількості та загальною вартістю 18 680,55 доларів США.

Товар, визначений інвойсом від 27.01.2017 №, було передано перевізнику NINGBO DASHING INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, що підтверджується коносаментом від 31.01.2017 року, в якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером GATU0702259, як і вказано в інвойсі та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною від 26.01.2017 № 030, яка визначає, що на виконання контракту контейнером GATU0702259 буде здійснено поставку товару, а саме сітчастих полотен встановленої кількості та загальною вартістю 18 680,55 доларів США.

Як вбачається з інвойсу від 12.01.2017 року, партія товару, яка підлягає поставці складається з сітчастих полотен встановленої кількості та загальною вартістю 11 515,00 доларів США.

Товар, визначений інвойсом від 12.01.2017 №, було передано перевізнику SEAGOD GLOBAL LOGISTICS (SHENZHEN) CO., LTD, що підтверджується коносаментом від 16.02.2017 року №, в якому вказується, що товар прибуде у місце призначення контейнером DFSU7420842, як і вказано в інвойсі та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною від 11.01.2017 року № 015, яка визначає, що на виконання контракту контейнером DFSU7420842 буде здійснено поставку товару, а саме сітчастих полотен встановленої кількості та загальною вартістю 11 515,00 доларів США.

Вказані товари у порту призначення було отримано ТОВ «АЛІДАРТ» та ТОВ «ТЕК»РАС Логістик», які відповідно до умов Договорів від 01.03.2016 року № 1032016-А та від 10.03.2016 року №10/03/ТК на транспортно-експедиторське обслуговування, укладених між ПП «Семенівська мануфактура» та вказаними підприємствами, надають транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України, для доправлення їх до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів.

Судом також встановлено, що оскільки умови поставки за базисом CFR не передбачають обов'язку страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, постачальником не здійснювалось морське страхування від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується повідомленнями постачальника від 14.02.2017 №/14 та від 16.02.2017 №/16/2, якими позивача було повідомлено, що у відношенні до товарів, відвантажених за інвойсами страхування вантажу не здійснювалось. Позивач також не здійснював страхування товарів, що підтверджується листами від 16.02.2017 №11.001/16.02 та від 15.02.2017 №11.001/15.02.

Скаржник наголошує в апеляційній скарзі, що згідно умови поставки CFR, ризик витрат чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що страхування товару покупцем, з моменту відвантаження товару є його правом, а не обов'язком та чинним законодавством не передбачено. Тобто, покупець в даному випадку, на власній ризик вправі як страхувати товар - так і не страхувати його.

Отже, будь-які складові митної вартості, який було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Отже, невизнання митної вартості митним органом, заявленої декларантом, та визначення митної вартості за іншим методом, відмінним від першого методом, здійснено не обґрунтовано, без посилання на документи, надані декларантом та причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилань митного органу на те, що надані калькуляції собівартості товару, а саме від 10.02.2017 року №/01 дійсна на період з 01.11.2016 року по 30.12.2016 року, в той час як відвантаження товару здійснювалось 31.01.2017 року згідно інвойсу від 27.01.2017 року; від 15.02.2017 року №/01 дійсна на період з 01.10.2016 року по 12.12.2016 року, в той час як відвантаження товару здійснювалось 16.02.2017 року згідно інвойсу від 12.01.2017 року, оскільки дані калькуляції не є документом, по якому здійснюється оплата та поставка товару, адже такими підтверджуючими документами є інвойс та коносамент, а сама калькуляція лише розшифровує вартість товару, і відповідно вона може бути складена раніше, ніж поставка товару. Також калькуляція не містить періоду дії, в ній лише зазначається що вказана ціна дійсна щодо товарів, які було виготовлено у вказаний в ній період. При цьому, суд звертає увагу, що калькуляція містить розшифровку витрат, пов'язаних зі збутом товарів постачальника, зокрема, до вказаних витрат включаються адміністративні витрати, до складу яких входять витрати на зберігання товарів до моменту їх реалізації контрагенту.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що згідно наданих відповідачу документів разом із митними деклараціями за оскаржуваними рішеннями у Київської митниці ДФС не було підстав вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню або має розбіжності, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивачем були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення митної вартості товару, оскільки надані відповідачу при митному оформленні товару відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних і піддаються обчисленню.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 183, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.