Справа № 569/9551/17
Суддя: Кучина Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9551/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі судді Кучиної Н.Г.

секретар судового засідання Довбенко Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомир про скасування постанови серії АР № 659795 від 12 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти № 1 УПП м.Житомир ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, серії АР № 659795 від 12 червня 2017 року року відносно нього за ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову посилається на те, що інспектором складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 12 червня 2017 року о 13 год. 42 хв., керуючи автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1, рухався по автодорозі Київ- Чоп у напрямку міста Житомир, здійснив перестроювання з лівої смуги руху в праву для подальшої зупинки і в той же час був зупинений інспектором Носадчуком Є.П., який звинуватив його у порушенні частини 1 статті 122 КУпАП п.1.1.Додаток 2 ПДР. Жодних доказів на підставі яких уповноваженою посадовою особою встановлено факт того, що він умисно порушив правила дорожнього руху матеріали справи не містять. Окрім того, зазначив, що він сам зупинився біля працівників поліції, з метою запитати як йому проїхати, після чого працівники поліції почали складати постанову про порушення ним правил дорожнього руху. Вказані обставини свідчать про недоведеність відповідачем наявності в його діях умисних порушень вимог п. 1.1 Додаток 2 ПДРУкраїни. І відповідно недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, проте подав до суду письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити повністю, покликаючись на те, що поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази та подані відповідачем диски із відеозаписом, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 12 червня 2017 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомир капітаном поліції ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, серії АР № 659795 відносно позивача ОСОБА_1

Як зазначено у вказаній постанові, 12 червня 2017 року о 13 год. 42 хв. на автодорозі Київ- Чоп 236 кв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Шкода- Октавія» д.н.з. ВК 9039ВМ, при перестроюванні з лівої смуги руху у праву перетнув горизонтальну суцільну лінію розмітки 1.1., чим порушила п. 1.1 Додаток 2 ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.1. Додаток 2 Правил дорожнього руху України.

З висновком про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху суд погодитися не може, оскільки вважає його недоведеним та необґрунтованим.

Згідно п. 1.1. Додаток 2 Правил дорожнього руху ( вузька соцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі ділянок проїзної частини, на які в»їзд заборонено, позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється.

Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху дозволяється перетинати дану лінію для об»їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об»їзд, не перетинаючи цю лінію а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год.

В судовому засіданні позивач ствердив, що поліцейський його не зупиняв за порушення правил дорожнього руху, а він сам зупинився, запитати дорогу.

З поданого до суду відповідачем відеозапису № 5724 вбачається, що дійсно дана ділянка дороги,перед пішохідним переходом має суцільну дорожню розмітку, і що поліцейський не здійснював зупинку автомобіля « Шкода- Октавія», а вказаний автомобіль сам зупинився біля поліцейського,а відтак доводи відповідача про те, що позивач був зупинений за порушення правил дорожнього руху не відповідає дійсності.

Крім того, з поданого відповідачем відео не можна дійти висновку, що саме автомобіль « Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 здійнив порушення правил дорожнього руху, оскільки номер автомобіля не видно, а години на відеозапису показують 19. 06., в той час як з матеріалів справи, зокрема з постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення відбулось о 13.42 год.

З огляду на вимоги ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких підстав, суд приходить до переконання, про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не визнавав, так як не був зупинений працівником поліції, а сам зупинився біля поліцейського запитати дорогу.

Доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів, наданих відповідачем вбачається, що позивач ОСОБА_1 просив забезпечити йому право на правову допомогу, проте працівником поліції його клопотання без будь яких обґрунтувань було відхилено.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, серії АР №659795 від 12 червня 2017 року - протиправна та нечинна, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги позивача ОСОБА_1про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд вважає її необґрунтованою, виходячи з наступного.

Статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ч. 1 ст.122 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення приводить суд до висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомир про скасування постанови серії АР № 659795 від 12 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, серії АР № 659795 від 12 червня 2017 року, винесену інспектором ПП роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомир капітаном поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Н.Г.Кучина