Справа № 800/267/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 липня 2017 року м. Київ справа № 800/267/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Олендер І.Я., ознайомившись з матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 до члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя - Гусака Миколи Борисовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральна прокуратура України про визнання рішення Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2017 року протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

3 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України, як до суду першої інстанції, з позовом до члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя - Гусака Миколи Борисовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Генеральна прокуратура України про визнання рішення Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2017 року протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту четвертого частини 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною першою якої правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; актів Вищої ради правосуддя; дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя; рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції оскаржуються акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, а також рішення, дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Зазначеними нормами чітко визначено коло суб'єктів владних повноважень, чиї рішення, акти, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції. Серед таких суб'єктів владних повноважень члени Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя відсутні.

Суд зазначає, що до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції можуть оскаржуються акти Вищої ради правосуддя як державного органу в цілому, а не рішення членів Вищої ради правосуддя, а отже і відповідачем в таких справах може бути виключно Вища рада правосуддя.

Ознайомившись з матеріалами поданої позовної заяви суддя вважає, що така не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

У позовній заяві ОСОБА_1 не вказано обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не наведено правового обґрунтування на підтвердження незаконності дій члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя - Гусака Миколи Борисовича, відсутні будь-які доводи стосовно допущення суб'єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача, не зазначено у чому полягає порушення його прав, свобод та інтересів відповідним суб'єктом, не надано докази (або не зазначено причини неможливості їх подання) на підтвердження його порушених прав з боку члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя - Гусака Миколи Борисовича, саме при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Крім того, заявником до адміністративного позову не додано квитанцію про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

При цьому, позивач подав клопотання про звільнення від сплати судового збору мотивуючи що він є споживач фінансових послуг, однак, зазначені мотиви не можуть вважатись достатніми для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки позивач покликається на норми Закону України «Про захист прав споживачів», вказані норми можуть застосуватись у справах у яких предметом позову є захист прав споживачів та які предметно не підвідомчі судам адміністративної юрисдикції. Предметом позовних вимог у даному позові є рішення суб'єкту владних повноважень щодо виконуваної ним управлінської функції, таким чином, спір не стосується захисту прав споживачів до якого можуть бути застосовані вимоги пункту 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, порядок звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях регулюється статтею 5 Закону України «Про судовий збір», тому позивачем не доведено наявності призначених вказаною статтею підстав для звільнення від сплати судового збору.

Позивач має привести позовну заяву та зміст позовних вимог у відповідність до статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» визначено, що сума судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн. 00 коп).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень в розрахунку на одну особу.

За правилами частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 18, 20, 106, 107, 108, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк до 27 липня 2017 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Повідомити ОСОБА_1, що в разі не усунення недоліків, позовна заява буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олендер І.Я.