Справа № 705/6827/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 705/6827/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Мазуренко Ю.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Вітковської К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу відповідача - Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив:

визнати дії Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними;

зобов'язати Уманського об'єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати йому в стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 17 вересня 1992 року по 10 травня 1994 року на посаді садчика цегли на ДП «Уманський цегельний завод»;

призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з дня, вказаного ним у заяві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за № 1802 від 06 червня 2016 року; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково:

визнано неправомірними дії Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов'язано Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу у стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 17 вересня 1992 року по 10 травня 1994 року на посаді садчика цегли на ДП «Уманський цегельний завод» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з дня, вказаного ним у заяві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за № 1802 від 06 червня 2016 року;

стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 551 грн. 20 коп;

у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, згідно з даними трудової книжки серія НОМЕР_1 працював у:

- ВАТ «Уманьферммаш» - з 01 липня 1986 року по 19 січня 1987 року на посаді землероба у ливарному цеху (запис №13 від 01 липня 1986 року, наказ №186 від 30 червня 1986 року, запис № 14 від 19 січня 1987 року, наказ № 24 від 19 січня 1987 року);

-ВАТ «Театпром» - з 20 травня 1987 року по 04 квітня 1990 року на посаді формувальника ручного формування (запис №16 від 20 травня 1987 року, наказ №208 від 20 травня 1987 року, запис № 19 від 05 квітня 1990 року, наказ № 15/к від 08 квітня 1990 року);

-ВАТ «Театпром» - з 01 червня 1990 року по 14 вересня 1992 року на посаді ливарника на машинах лиття під тиском (запис №20 від 01червня 1990 року, наказ №118/к від 31 травня 1990 року, запис № 21 від 14 вересня 1992 року, наказ № 41/к від 14 вересня 1992 року);

-ВАТ «Уманський цегельний завод» - з 17 вересня 1992 року по 10 травня 1994 року на посаді садчика цегли (запис №22 від 17 вересня 1992 року, наказ №81/-к від 16 вересня 1992 року, запис № 23 від 11 травня 1994 року, наказ № 34 від 11 травня 1994 року);

-ВАТ «Театпром» - з 02 червня 2003 року по 14 жовтня 2003 року на посаді формувальника ручного формування (запис №29 від 02 червня 2003 року, наказ №35/к від 03 червня 2003 року, запис № 30 від 14 жовтня 2003 року, наказ № 69/к від 14 жовтня 2003 року).

06 червня 2016 року позивач звернувся із заявою до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом № 9088/06 від 12 серпня 2016 року позивачу повідомлено про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, внаслідок того, що стаж роботи на посаді садчика цегли з 17 вересня 1992 року по 10 травня 1994 року не підтверджено.

Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудового стажу або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка .

Відповідно до п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом першої інстанції встановлено, що поштові відправлення з письмовими зверненнями позивача, адресовані ДП «Уманський цегельний завод» про надання довідок з підтвердженням стажу, що дає право на пільгову пенсію, повертались з причин відсутності підприємства за вказаною адресою.

Як вбачається з відповіді на запит представника позивача - адвоката Іванова А.А. від 17 січня 2017 року №07/02/-05, за підписом В.О. президента корпорації «УКРБУД» В.В. Ковтун, господарська діяльність підприємства зупинена з 2004 року і корпорації не відомо місцезнаходження архівів підприємства. Документи , які цікавлять позивача з приводу його роботи на ДП «Уманський цегельний завод» можуть бути тільки в архівах Державного підприємства «Уманський цегельний завод». У зв'язку з відкриттям карної справи, відносно директора підприємства, у корпорації «УКРБУД» слідчим СМВ ДСБЕЗ були вилучені документи та листи, які мали відношення до діяльності підприємства. Також в листі зазначено, що у зв'язку з призначенням Департаментом з питань банкрутства Мінекономіки України розпорядником майна ДП «Уманський цегельний завод» арбітражного керуючого Холостого О.І. в 2006 році - будь-які відомості з питань діяльності підприємства до корпорації офіційно не надходили.

У відповіді від 19 січня 2017 року вих. №19-01/17-01 за підписом арбітражного керуючого Холостого О.І, наданій на запит адвоката, зазначено що керівником підприємства арбітражному керуючому Холостому О.І. під час виконання ним повноважень розпорядника майна ДП «Уманський цегельний завод» будь-які документи боржника, в тому числі щодо нарахування заробітної плати, накази, трудовий архів - не передавались.

Відповідно до архівної довідки № 678/04-12/17 від 20 жовтня 2016 року, наданої Архівним відділом Уманської міської ради, архівним відділом були прийняті на державне зберігання накази вищезазначеного підприємства. Документи щодо атестації робочих місць, які затверджені наказом про перелік робочих місць, виробництва, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням за списками № 1,2 за період з 1992 по 1997 роки в архів не передавались. Відповідно до наказу № 81-к, параграф 2, пункт 1 ОСОБА_3 був прийнятий садчиком цегли 5 розряду з відрядно-преміальною оплатою праці. У книзі наказів з особового складу за 1994 рік значиться, що на підставі наказу від 12 травня 1994 року № 34-к. параграф 2, пункт 1 ОСОБА_3 було переведено на посаду охоронця з 11 травня 1994 року з оплатою згідно штатного розпису.

Судом першої інстанції проведено допит свідків (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.), які зазначили, що позивач працював на підприємстві «Уманський цегельний завод» у спірний період на посаді садчика цегли повний робочий день. Згідно з показами свідків, у спірний період вони працювали у три зміни , як і позивач мали право на пільги у зв'язку з шкідливими умовами праці та вже є пенсіонерами і вийшли на пенсію в тому числі із врахуванням періоду роботи зі шкідливими умовами на цегельному заводі. З показів свідка ОСОБА_9 (яка працювала на цегельному заводі з 1976 року по 2006 рік, у тому числі і головним бухгалтером) встановлено, що останній достовірно відомо про проведення, у порядку врегульованому чинним законодавством України, на підприємстві атестація робочих місць.

Відповідно до п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали позивача по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи те, що архівні дані підприємства відсутні з причин, які не залежать від волі позивача, а останній вчинив усі можливі дії для отримання таких відомостей, суд першої інстанції доцільно вжив заходи для встановлення фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, враховуючи відомості, надані позивачем та встановлені судом першої інстанції, відповідачем не спростовано наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Сторонами не заперечується дотримання інших вимог, встановлених п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», для призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправною відмови відповідача, зарахування спірного періоду до стажу роботи та призначення позивачу пенсії за Списком №2.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 10.07.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна, І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.