Справа № 815/7349/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7349/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, 3-ї особи Центральної атестаційної комісії №7 Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки НП України, 3-ї особи Центральної атестаційної комісії №7 НП України, в якому, разом з уточненнями, просив суд:

- визнати протиправним та скасування рішення(висновок) Центральної атестаційної комісії №7 НП України від 26.02.2016р. та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, яким його визнано таким, що не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасування наказу начальника Департаменту захисту економіки НП України №305-о/с від 25.11.2016р. в частині його звільнення та зобовязати поновити його на посаді, яку він займав до звільнення або на рівнозначній посаді;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача не було взагалі підстав, визначених ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», для призначення його атестації, крім того, позивач зазначає, що висновки атестаційної комісії щодо невідповідності займаної посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність взагалі нічим не обґрунтовані, оскільки він добре характеризується по службі, відповів на всі питання під час співбесіди.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2017р. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №7 НП України від 26.02.2016р. та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, яким ОСОБА_1 визнаний таким, що не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність залишено без розгляду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ Заступника голови НП України - Начальника Департаменту захисту економіки ОСОБА_2 від 25.11.2016р. №305-о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки НП України з 30.11.2016р. Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки НП України з 30.11.2016р. Стягнуто з Департаменту захисту економіки НП України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.11.2016р. по 14.04.2017р. в сумі 32036,85 грн. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки НП України та в частині стягнення з Департаменту захисту економіки НП України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 7081,83 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Департаменту захисту економіки НП України 23.05.2017р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2017р. та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції з невідомих причин не прибули, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 з листопада 2015р. обіймав посаду оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з присвоєнням звання молодшого лейтенанта поліції.

20.11.2015р. наказом Національної поліції України №210-о/с було призначено проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції, міжрегіональних територіальних органів (ДББ, ДПН, ДЗЕ, ДК) та визначені заходи щодо організації її проведення, передбачені п. 1 розділу IV Інструкції, у тому числі було оголошено набір до атестаційних комісій осіб з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисник організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації.

22.02.2016р. начальником відділу управління захисту економіки в Одеській області департаменту захисту економіки Національної поліції України майором поліції ОСОБА_3 у відношенні позивача, складено атестаційний лист.

26.02.2016р. позивач пройшов атестування, за результатами якого Центральною атестаційною комісією №7 Національної поліції України в розділі ІV атестаційного листа «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» зазначено: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Зазначені результати атестування занесені в розділ ІV атестаційного листа ОСОБА_1, з яким він ознайомлений 03.03.2016 року.

На підставі викладеного наказом Заступником голови Національної поліції України - начальником Департаменту захисту економіки Національної поліції України №305-о/с від 25.11.2016р. молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 30.11.2016р. звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуюсь з такими діями та рішенням відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з неправомірності дій та спірного наказу відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитись з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб, на час виникнення спірних правовідносин були визначені та врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ.

Але, при цьому, Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 18 вказаного вище Закону №565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції безпосередньо регламентуються «Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ», затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, суд враховує, що на час розгляду даної адміністративної справи, Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-ХІІ втратив чинність та набрав законної сили Закон України від 02.07.2015р. №580-VIІI «Про Національну поліцію».

Таким чином, спірні відносини регулюються Законом №580-VIІI та «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим Постановою КМУ від 29.07.1991р. №114.

Національна поліція України - є центральним органом виконавчої влади з особливими функціями, спеціальним статусом поліцейського, а також спеціальним правовим регулюванням служби у поліції. Тому, Закон №580 та Інструкція №1465 є спеціальними нормативними актами, які мають перевагу у відповідних правовідносинах у випадку врегулювання їх по-різному нормами інших нормативних актів.

Так, як вбачається з положень ст.57 Закону України «Про Національну поліцію», атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» №580 від 02.07.2015р., працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Як слідує зі змісту приписів п.10 «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських» (затв. наказом МВС України від 17.11.2015р. №1465), з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Мінімальний бал за проведеним тестуванням Інструкцією №1465 визначено наступним чином: 25 балів - за тестом на знання законодавчої бази (т.б. професійний тест), та 25 балів - за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку враховується атестаційною комісією при прийняті рішення.

Отже, тестування є обовязковою складовою при перевірці відповідності поліцейського займаній посаді, яка обовязково і безумовно враховується при встановленні результатів атестування.

Згідно з п.11 вказаної Інструкції, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

А відповідно до п.16 Інструкції, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій): 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, позивач пройшовши тестування, отримав наступні бали: 20 балів - за тестом на знання законодавчої бази (т.б. професійний тест) і 8 балів - за тестом на загальні здібності та навички (т.б. загалом 28 балів), після чого, пройшов співбесіду, однак, за результатами тестування, дослідження матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Центральна атестаційна комісія №7 прийняла рішення « 4» про те, що позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Проте, як видно зі змісту протоколу атестаційної комісії, в ньому, в порушення приписів п.16 Інструкції №1465, конкретно не вказано, якому саме критерію не відповідає позивач та, відповідно, чому саме неможливе в подальшому проходження ним служби в органах Національної поліції України.

Крім того, на думку суду, атестаційною комісією при прийнятті вказаного висновку взагалі не було враховано дані інформаційної довідки про достатні результати підсумкових заліків за 2014-2015 навчальний рік (тактично-спеціальна підготовка 3, функціональна підготовка 3, загально-профільна підготовка 4, вогнева підготовка 4, фізична підготовка 4), відсутність у нього негативної інформації з інтернету, ЗМІ і інших відкритих джерел, а також відсутність будь-яких питань і зауважень до його декларацій.

Не зазначено таких обставин і у спірному наказі про звільнення позивача зі служби.

Так, як вбачається зі змісту положень п.15 Інструкції №1465, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає: 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, встановивши невідповідність поліцейського займаній посаді, комісія може прийняти одне із 2-х рішень: або вважати поліцейського таким, що підлягає звільненню, або таким, що підлягає переміщенню на нижчу посаду, про що, в свою чергу, клопотав безпосередній керівник позивача в атестаційному листі .

При чому, вибір конкретного рішення в кожній атестаційній справі є дискреційним повноваженням відповідної комісії, яка приймає його, виходячи з конкретних обставин.

В даному ж випадку, комісія фактично формально, безмотивовано і безальтернативно вирішила, що позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

До того ж, як було зазначено вище, відповідно до п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється - через службову невідповідність.

Разом з цим, необхідно звернути увагу на те, що названий Закон не надає конкретного визначення терміну «службова невідповідність». При цьому, виходячи з вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під «службовою відповідністю» мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість.

Таким чином, «службова невідповідність» - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність - є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у звязку із службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських» звільнення через службову невідповідність може мати місце лише у крайньому випадку в разі неможливості подальшого залишення поліцейського на службі в поліції.

Однак, як встановлено по справі, саме на підставі зазначеного рішення (висновку) атестаційної комісії заступником Голови начальником Департаменту захисту економіки Національної поліції і було видано спірний наказ від 25.11.2016р. №305-о/с про звільнення позивача із займаної посади через «службову невідповідність».

Проте, як вже зазначалося вище, відповідачами, окрім немотивованих висновків атестаційної комісії, до суду не надано жодних належних доказів, які б беззаперечно свідчили про службову невідповідність позивача.

До того ж, на думку суду, неможливо вважати і висновки атестаційної комісії, викладені в протоколі засідання Центральної атестаційної комісії №7, такими, що відповідають критеріям обґрунтованості.

При цьому, слід зазначити, що рішення атестаційної комісії про те, що поліцейський займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню через службову невідповідність, є самим найсуворішим, яке суттєво впливає на права особи, а тому неможливо погодитися з тим, що таке рішення могло би бути невмотивованим.

Суди ж 1-ї та 2-ї інстанцій, в свою чергу, фактично були позбавлені можливості перевірити рішення атестаційної комісії на відповідність реальним обставинам проведення співбесіди, оскільки стенограма співбесіди або аудіо-, відео- фіксація її перебігу не проводились. При чому, як вже вказувалося вище, у самому протоколі відсутня будь-яка конкретизація, відсутні питання, які задавались позивачу та не зафіксовані надані ним відповіді.

Одночасно, необхідно звернути увагу на те, що протоколом є документ, який містить записи усього, про що йшлося на засіданнях.

Отже, враховуючи відсутність запису технічними засобами засідання комісії, а також ту обставину, що відповідно до п.17 Інструкції, атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення та голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, що протокол повинен чітко і повно відображати підстави прийнятого рішення «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» з зазначенням яким саме критеріям, встановленим законодавством, не відповідає поліцейський, якій проходив атестацію.

Крім того, слід звернути увагу й на позитивну характеристику позивача, яку, в свою чергу, відповідачем по суті також не було враховано, а в протоколі взагалі не зазначено, чим саме керувалася комісія, надаючи рекомендацію про звільнення позивача через його службову невідповідність.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо «принципу правової визначеності», відповідно до якого особа, здійснюючи правомірну поведінку повинна мати можливість передбачати правові наслідки такої правової поведінки, чітко визначені законом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення ЦАК №7 про те, що молодший лейтенант поліції ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, є необґрунтованим та безпідставним і відповідно, не може бути належною і достатньою підставою для звільнення позивача з поліції через «службову невідповідність».

Отже, з огляду на зазначене та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що атестаційна комісія, фактично без врахування усіх позитивних даних про особу (в т.ч. за відсутності будь-яких обґрунтованих негативних даних) та жодних критеріїв, визначених п.16 Інструкції, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, розглянула атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, та дійшла до невмотивованого висновку про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби в поліції «через службову невідповідність», а заступник Голови начальник Департаменту захисту економіки Національної поліції ОСОБА_2, відповідно, на підставі цього необґрунтованого висновку, теж фактично безмотивовано 25.11.2016р. видав спірний наказ №305-о/с про його звільнення зі служби, який, в свою чергу, дійсно підлягає скасуванню, як протиправний.

Одночасно, у звязку із скасуванням судом оскаржуваного наказу про звільнення, у відповідності до вимог ст.235 КЗпП України, Закону України №580, Постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. та наказу МВС України від 06.04.2016р. №260 позивач підлягає поновленню на службі, т.б. на займаній посаді, зі стягненням з відповідача середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995р. №100, у випадку виплати середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п.8 названого Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, у випадках, передбачених чинним законодавством, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому, у таких випадках середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців календарні дні на число відпрацьованих календарних днів за цей період.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016р. за № 669/28799).

Пунктом 9 Розділу I «Загальні положення» названих Порядку та умов визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, названими Порядком та умовами передбачена виплата грошового забезпечення поліцейським саме за кожен календарний день. При цьому із довідки відповідача про грошове забезпечення позивача вбачається, що середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 розраховано шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців календарні дні на число відпрацьованих календарних днів за цей період (а.с. 113).

За таких обставин, із врахуванням наведених вище положень чинного законодавства України, визначення розміру заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за період вимушеного прогулу має розраховуватися шляхом множення середньоденного заробітку саме на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Однак, судом 1-ї інстанції, в порушення ст.5 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. та наказу МВС України від 06.04.2016р. №260, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу було розраховано з врахуванням робочих, а не календарних днів. Крім того, не вірно була розрахована і середньоденна заробітна плата (грошове забезпечення) позивача.

Так, як встановлено колегією суддів (з урахуванням наданої довідки про розмір грошового забезпечення) середньоденна заробітна плата (грошове забезпечення) позивача складає 232,19 грн. Згідно матеріалів справи позивача фактично було звільнено зі служби 30.11.2016 року, т.б. з 01.12.2016 року по 14.04.2017 року (в даному періоді 135 календарних днів) - це час вимушеного прогулу.

Отже, сума середнього заробітку, яку належить стягнути з відповідача складає 31 345,65 грн. (т.б. 232,19 грн. х 135 календарних днів), з якої 7081,83 грн. середньомісячна сума грошового забезпечення за один місяць, що підтверджено довідкою про грошове утримання ОСОБА_1, яку, в свою чергу, судом першої інстанції вірно, відповідно до ч.1 ст.256 КАС України, було негайно стягнуто з відповідача.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, судова колегія, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, на підставі п.1 ч.1 ст.201 КАС України, вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції та зменшити належну для виплати позивачу суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,201,205,207,254,256 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року - змінити, виклавши 4 абзац її резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2016 року по 14.04.2017 року в сумі 31345,65 грн.».

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_4