Справа № 820/1085/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р. № 820/1085/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа: Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну (уточнення ) позовних вимог просить суд

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 29.03.2017 № НОМЕР_1 про нарахування товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі - 606623,00 грн, та штрафні (фінансові) санкції в сумі - 151655,75 грн., а всього на суму - 758287,75 грн;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 29.03.2017 № НОМЕР_2 про нарахування товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі - 45503,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомленнярішення ґрунтується на помилковому судженні субєкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача, Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, проти позову заперечував, зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Флора України".

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено позапланову документальну виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський Завод Металургійного Інструмента "Вектор" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ "Укртранс компані" (податковий номер 39900821) за період - вересень, жовтень 2015 року; ТОВ "АМО 1" (податковий номер 39900821) за період - травень 2014 року; ТОВ "ОСОБА_3 Транс 1" (податковий номер 39717721) за період - липень 2015 року; ТОВ "Делартіс" (податковий номер 39879926) за період - листопад 2015 року; ПП "Біскай" (податковий номер 32272677) за період-січень-вересень 2015 року.

За результатами проведення перевірки було складено акт №3685/20-30-14-03/36035739 від 23.09.2016 року (а.с. 11-20).

Під час судового розгляду справи встановлено, що за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом встановлено порушення:

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, зі змінами та доповненнями, завищено податковий кредит на суму 703016 грн. за травень 2014 року та квітень - вересень 2015 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 730056 грн. за такими періодами: травень 2014 року у розмірі ПДВ 896,00 грн.; березень 2015 року у розмірі ПДВ 4500 грн.; квітень 2015 року у розмірі ПДВ 76715 грн.; травень 2015 року у розмірі ПДВ 171053 грн.; червень 2015 року у розмірі ПДВ 53821 грн.; липень 2015 року у розмірі ПДВ 705 грн.; серпень 2015 року у розмірі ПДВ 290339 грн.; вересень 2015 року у розмірі ПДВ 132027 грн.;

- встановлено завищення залишку від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 124336 грн., що є порушенням ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" не погодившись, з висновками викладеними у зазначеному акті перевірки, користуючись своїм правом на адміністративне оскарження, звернулося до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області із відповідними запереченнями, викладеними у скарзі. Податковим органом після розгляду заперечень листом від 05.10.2016 року №18505/10/20-30-14-02-20 "Про розгляд заперечень до акту перевірки ТОВ "ХЗМІ "Вектор" (код ЄДРПОУ - 36035739) повідомлено про прийняття рішення про залишення без змін висновків акту перевірки.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 10.10.2016 року (форми «Р»), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 920570,00 грн (а.с.10), а також податкове повідомлення-рішення від 10.10.2016 року № НОМЕР_3, яким зменшено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду було нараховане грошове зобов'язання в сумі - 124336,00 грн.

Не погодившись із такими висновками податкового органу та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач користуючись своїм правом на оскарження висновків акту перевірки та податкових повідомлень-рішень подав скаргу до ГУ ДФС у Харківській області.

Рішенням заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області від 30.11.2016р. № 6597/10/20-40-10-01-14 податкові повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 10.10.2016 р. № НОМЕР_4 та № НОМЕР_3 залишено без змін, а скарга підприємства позивача від 20.10.2016 р. без задоволення.

12.12.2016 р. вказані податкові повідомлення-рішення і рішення ГУ ДФС у Харківській області №6597/10/20-40-10-01-14 від 31.11.2016 р. позивачем було оскаржено до ДФС України.

Відтак, рішенням ДФС України від 13.02.2017 року № 2764/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 10.10.2016р. № та № НОМЕР_3 в частині встановленого перевіркою завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах із ТОВ "АМ01", ТОВ "Делартіс", ТОВ "Укртранс ОСОБА_4", ТОВ "ОСОБА_3 Транс 1" і у відповідній частині штрафні санкції та рішення про розгляд первинної скарги - скасовано, в іншій частині податкові повідомлення-рішення і рішення про розгляд первинної скарги - залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з пунктом 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

В подальшому Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі рішення ДФС України від 13.02.2017 року № 2764/6/99-99-11-01-01-25 прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, у зв'язку з збільшенням суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість, було нараховане грошове зобов'язання в сумі - 606623,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції в сумі - 151655,75 грн. та № НОМЕР_2, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі - 45503,00 грн. (а.с. 55-56).

На думку позивача, вказані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області є протиправними та порушують права підприємства позивача, а отже підлягають скасуванню.

Відповідач у наданих до суду письмових запереченнях зазначив, що підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугувало встановлення податковим органом під час перевірки порушень позивачем податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП "Біскай". Окрім того представником відповідача зазначено, що отримано податкову інформацію щодо контрагента позивача ПП "Біскай", з якої вбачається відсутність у ПП "Біскай" необхідних трудових та матеріально-технічних ресурсів для забезпечення виконання господарських операцій. Крім того згідно довідки про встановлення місцезнаходження платника податків, складеної оперативним управлінням Харківської ОДПІ, від 16.02.2016 року №86 місцезнаходження посадових осіб ПП "Біскай" не встановлено.

Із матеріалів справи вбачається, що в перевіряємому періоді товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" мало взаємовідносини з приватним підприємством "Біскай".

Відтак, між ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" та ПП "Біскай" укладено договір купівлі-продажу №12/1 від 12.01.2015.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №12/1 від 12.01.2015 на умовах, викладених у розділах даного договору, ПП "Біскай" (продавець) зобов'язується поставити ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" продукцію, іменовану в подальшому "товар", а покупець прийняти та оплатити цю продукцію, за найменуванням, вимогам до якості, кількості та вартості, які вказані у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до даного договору та є його невід'ємною частиною. Пунктом 2.1 передбачено, що вартість товару за даним договором визначається у національній валюті та зазначається у відповідних специфікаціях до договору. Розділом 3 договору купівлі-продажу визначено, що товар за даним договором поставляється на умовах FCA - склад продавця (відповідно "Інкотермс-2010"). Умови оплати визначені сторонами у розділі 5 договору купівлі-продаж, де вказано, що оплата обумовленої партії товару здійснюється в наступному порядку: оплата за фактом поставки протягом 65 календарних днів.

На виконання умов договору купівлі-продажу №12/1 від 12.01.2015 сторонами підписано специфікації на поставку продукції № 1, № 2 №3 в якості додатків до договору купівлі-продажу №12/1 від 12 січня 2015 р., а також специфікації на поставку продукції до договору №12/1 від 12 січня 2015 р. № 4 від 01.04.2015, № 5 від 02.04.2015, № 6 від 05.05.2015, № 7 від 18.05.2015, № 8 від 18.05.2016, № 9 від 05.06.2015, № 10 від 23.06.2015, № 11 від 14.07.2015, № 12 від 27.07.2015, № 13 від 27.07.2015, № 14 від 10.08.2015, № 15 від 12.08.2015, № 16 від 12.08.2015, № 17 від 25.08.2015, № 18 від 14.09.2015, № 19 від 18.09.2015.

На підтвердження отримання товару за договором купівлі-продажу №12/1 від 12.01.2015 року до суду надано видаткові накладні: № 1 від 01 квітня 2015 р. на суму 90 000,00 грн, № 2 від 08 травня 2015 р. на суму 113 717,28 грн, № 2 від 11 березня 2015 р. на суму 135 300,00 грн, № З від 03 серпня 2015 р. на суму 1067040,00 грн, № 3 від 16 вересня 2015 р. на суму 171360,00 грн, № 3 від 27 лютого 2015 р. на суму 88932,96 грн, № 3 від 07 квітня 2015 р. на суму 99750,00 грн, № 4 від 10 серпня 2015 р. на суму 186108,00 грн, № 4 від 05 червня 2015 р. на суму 158764,44 грн, № 4 від 21 вересня 2015 р. на суму 52050,00 грн., № 5 від 14 липня 2015 р. на суму 242880,00 грн., № 5 від 18 серпня 2015 р. на суму 1087200,00 грн., № 5 від 19 січня 2015 р. на суму 73308,84 грн., № 7 від 26 серпня 2015 р. на суму 15 600,00 грн., № 16 від 23 червня 2015 р. на суму 164160,00 грн., № 91 від 20 травня 2015 р. на суму 306 180,00 грн., № 92 від 20 травня 2015 р. на суму 154440,00 грн., № 101 від 22 травня 2015 р. на суму 283500,00 грн., № 102 від 22 травня 2015 р. на суму 168480,00 грн.

На підтвердження здійснення оплати за отриманий товар за договором купівлі-продажу №12/1 від 12.01.2015 року до суду представником позивача надано банківські виписки по рахунках підприємства: № 1 від 26.03.2015 р.; № 1 від 05.05.2015 р.; № 1 від 19.05.2015 р.; № 1 від 27.05.2015 р.; № 1 від 28.05.2015 р.; № 1 від 29.05.2015 р.; № 1 від 04.06.2015 р.; № 1 від 22.06.2015 р.; № 1 від 23.06.2015 р.; № 1 від 06.07.2015 р.; № 1 від 10.07.2015 р.; № 1 від 17.07.2015 р.; № 1 від 21.07.2015 р.; № 1 від 23.07.2015 р.; № 1 від 27.07.2015 р.; № 1 від 28.08.2015 р.; № 1 від 04.09.2015 р.; № 1 від 07.09.2015 р.; № 1 від 09.09.2015 р.; № 1 від 10.09.2015 р.; № 1 від 16.09.2015 р.; № 1 від 18.09.2015 р.; № 1 від 22.09.2015 р.; № 1 від 24.09.2015 р.; № 1 від 28.09.2015 р.; № 1 від 30.09.2015 р.

Суд зазначає, що матеріали справи містять копію листа ПП "Біскай" за підписом директора підприємства на ім'я ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" вих. №4/10 від 13.04.2017 року, зі змісту якого вбачається, що контрагент позивача підтверджує здійснення реальних господарських операцій з ТОВ "ХЗМІ "Вектор" за період січень-вересень 2015 року на підставі договору №12/1 від 12.01.2015 року. При цьому зазначено, що за вказаний період ПП "Біскай" було реалізовано (поставлено) підприємству продукції на загальну суму 4658771,52 грн, в тому числі ПДВ - 776461,92 грн. Всі розрахунки здійснено сторонами в безготівковій формі і проведені в повному обсязі (а.с. 67).

На підтвердження здійснення розрахунків із контрагентом до суду представником позивача також надана оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 з контрагентом ПП «БІСКАЙ» за 9 місяців 2015 р.

З дослідження акту перевірки №3685/20-30-14-03/36035739 від 23.09.2016 року судом встановлено, що до перевірки надавались податкові накладні №5 від 19.01.2015, №3 від 27.02.25015, №2 від 11.03.2015, №1 від 01.04.2015, №3 від 07.04.2015, №2 від 08.05.2015, № 9 від 20.05.2015, № 9 від 20.05.2015, №10 від 22.05.2015, №4 від 05.06.2015, №16 від 23.06.2015, №5 від 14.07.2015, №3 від 03.08.2015, №4 від 10.08.2015, №5 від 18.08.2015, №7 від 26.08.2015, №3 від 16.09.2015, № 4 від 21.09.2015. Як вказано контролюючим органом в акті перевірки, всі податкові накладні зареєстровано в ЄРПН.

Представником позивача під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що перевезення товару здійснювалось підприємством позивача, при цьому про отримані транспортні та транспортно-експедиторські послуги свідчать надані до суду копії первинних документів, а саме з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5: акт № ОУ-20/05-2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) 1800,00 без ПДВ; товарно-транспортна накладна № 003060 від 20 травня 2015 р.; акт № ОУ-22/05-1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) 1800,00 без ПДВ; товарно-транспортна накладна № 003061 від 22 травня 2015 р.; з товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 К»: акт № ОУ-0804/03 здачі-прийняття робіт (надання послуг) 3200,00 з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 003080 від 03 серпня 2015 р.; акт № ОУ-0818/03 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18 серпня 2015 р. на суму 3200,00 з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 003089 від 18 серпня 2015 р.

З наданих представником позивача під час судового розгляду справи пояснень та доказів судом встановлено, що придбаний у контрагента ПП "Біскай" товар за видатковою накладною №1 від 01.04.2015, позивачем було передано ТОВ "АМО1" на підставі акту №8 від 01.04.2015 року про прийняття давальницької сировини до договору №01 від 12.01.2015 року, а подальшому на підставі акту від 02.04.2015 року про передачу продукції виготовленої із давальницької сировини до договору від 12.01.2015 року прийнято продукцію.

Відповідно до попередньої калькуляції вартості продукції №КА-0000027 від 02.04.2015 року отриману від ТОВ "АМО1" продукцію ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" реалізовано на користь ПАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" на підставі видаткової накладної №РН-015 від 02.04.2015 року №00266 від 01.04.2015 року.

Господарські операції ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За приписами п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані суду первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів судом не виявлено.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Приписами підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з приписами п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та ПП "Біскай" підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентом виконано кожною стороною цього договору, що підтверджується первинними документами. Сторони претензій одна до одної не мали.

Суд зазначає, що всі первинні документи знайшли своє відображення в бухгалтерському обліку позивача.

Стосовно посилання відповідача на те, що підставою для встановлених порушень позивача слугувала податкова інформація Нововодолазької ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 16.02.2016 року №2/20-20-14-4/32272677 щодо ПП "Біскай" суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Така ж позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладену в постановах №10/21 від 02.03.2010 року, №09/05 від 13.01.2009 року, №08/28 від 12.02.2008 року.

Також представником позивача на підтвердження протиправності висновків контролюючого органу викладених в акті перевірки щодо відсутності контрагента позивача ПП "Біскай" за місцезнаходження надано до суду копію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі №820/2294/16 за позовом приватного підприємства «БІСКАЙ» до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та визнання дій незаконними, якою адміністративний позов приватного підприємства «БІСКАЙ» до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та визнання дій незаконними - задоволено. Скасовано рішення №1 Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС України в Харківській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Приватного підприємства «Біскай» від 16.02.2016 року № 245 та визнано незаконною відмову Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС України в Харківській області від виконання договору про визнання електронних документів №2 від 23.11.2015 року укладеного між Нововодолазькою ОДПІ головного управління ДФС України в Харківській області (Валківське відділення) та ПП «Біскай». вказане судове рішення залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2016 року.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що порушення, які слугували підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а отже податкові повідомлення-рішення від 29.03.2017 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ГУ ДФС у Харківській області підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" є таким, що підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду справи представником позивача заявлено клопотання про стягнення на користь позивача витрат пов'язаних із отриманням правової допомоги у розмірі 9000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 87 КАС України зазначено, що витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" (клієнт) та адвокатом ОСОБА_1 (адвокат), діючий на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №456 від 19.02.1996 року укладено договір про надання правової допомоги № б/н від 01.03.2017 року. Відповідно до п. 4.2 договору про надання правової допомоги № б/н від 01.03.2017 року сторонами визначено, що розмір гонорару адвоката і порядок його виплати встановлюються сторонами в додаткових угодах до вказаного договору, які є невід'ємною частиною даного договору. При цьому відповідно до додаткової угоди від 01.03.2017 до договору про надання правової допомоги № б/н від 01.03.2017 року погоджено суму гонорару у розмірі 600,00 грн за кожну годину роботи, вказано, що розрахунок кількості годин витрачених адвокатом для надання правової допомоги клієнту здійснюється на підставі актів виконаних робіт підписаних сторонами, а також передбачено, що клієнт шляхом попередньої оплати перераховує адвокату гонорар у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За змістом вищезазначеної норми, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Законом України "Про Держаний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII установлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб складає 1600 гривень, а тому розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 640,00 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно з наданими до суду актами здачі-прийому виконаних робіт (послуг) до договору №б/н від 01.03.2017 року загальна вартість сплаченого позивачем адвокату гонорару за надану правову допомогу складає 9000,00 грн, при цьому відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) до договору №б/н від 01.03.2017 року від 03.03.2017 вбачається, що адвокатом надано послуги, а саме: вивчення і правовий аналіз акту перевірки Центральної ОДПІ від 23.09.2016 №3685/20-30-14-02/36035739 (п. 1.2 Договору) - 4 години (600,00 грн х4=2400,00 грн); відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) до договору №б/н від 01.03.2017 року від 09.03.2017 надано послуги: вивчення фінансово-господарської документації клієнта по взаємовідносинах з ПП "Біскай" за період січень - вересень 2015 року - 3 години, вивчення і правовий аналіз рішення ДФС України від 13.02.2017 року (п. 1.2 договору) - 2 години (600,00 грн х5=3000,00 грн); відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) до договору №б/н від 01.03.2017 року від 13.03.2017 надано послуги: підготовка і подання до Харківського окружного адміністративного суду позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2016 року № (п. 1.2 договору) - 4 години (600,00 грн х4=2400,00 грн); відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) до договору №б/н від 01.03.2017 року від 13.04.2017 надано послуги: підготовка і подання до Харківського окружного адміністративного суду заяви про зміну (уточнення позовних вимог по адміністративній справі №820/1085/17) (п.1.2 Договору) - 1 година (600,00 грн х1= 600,00 грн); відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) до договору №б/н від 01.03.2017 року від 21.04.2017 надано послуги: участь у судовому засіданні Харківського окружного адміністративного суду в якості представника ТОВ "ХЗМІ "ВЕКТОР" 21.04.2017 р. по адміністративній справі №820/1085/17) (п.1.3 договору) - 1 година (600,00 грн х1=600,00 грн).

Таким чином в розумінні положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" компенсації витрат на правову допомогу підприємству підлягають тільки витрати пов'язані із участю особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням або ж під час ознайомлення з матеріалами справи. При цьому позивачем до суду надано тільки документально підтверджені витрати на правову допомогу, пов'язаних із участю особи, яка надавала правову допомогу, у даному випадку адвоката, у судовому засіданні, а отже витрати, що підлягають компенсації складають 600,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" витрат на юридичні послуги та судових витрат всього у розмірі 12656,86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" до Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа: Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.03.2017 року № НОМЕР_1.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.03.2017 року № НОМЕР_2.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод металургійного інструмента "Вектор" (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40, к. 339, ) судові витрати в розмірі 12656 (дванадцять тисяч шістсот п'ятдесят шість) грн 86 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 11 липня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников