Справа № 334/892/17
Суддя: Дубина Л. А.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.04.2017
Справа № 334/892/17
Провадження № 2-а/334/266/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Адаменко К.В., за участю адвоката Ларченко Ю.О., розглянув у судовому засіданні у м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 2016 р.р.), а також просив суд зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 27.01.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 2016 р.р.), провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що з 24.06.2006 року йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «з» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

23.06.2011 року позивач досяг пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до цього Закону, у зв'язку з чим 27.01.2017 року звернувся до відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії.

Проте, відповідачем відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком з тих підстав, що в 2006 році позивачу вже було призначено пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує гарантовані Конституцією та Законами України права, оскільки, за позицією позивача, пенсія за віком на пільгових умовах та пенсія за віком є два різних видів пенсійного забезпечення, у зв'язку з чим право вибору пенсії належить позивачу.

Позивач у судове засідання не з'явився, у заяві до суду просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив , з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

У письмових запереченнях зазначає, що позивачу з 24.06.2006 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «з» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», яка була перерахована за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому законних підстав для призначення, нарахування та виплати позивачу пенсії відповідно до ст.. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують звернення з заявою про призначення пенсії за віком не має.

Крім того, лист, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для призначення і перерахунку пенсії від 03.02.2017 року № 36/Г-1 не є рішенням, яке може бути оскаржене у порядку адміністративного судочинства.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними доказами і матеріалами.

Судом установлено, що з 24.06. 2006 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, призначену відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

23.06.2011 року позивач досяг пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

27.01.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 03.02.2017 року № 36/Г-1 Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком за нормами ст. 26 з урахуванням ч.4 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з тим, що у червні 2006 року позивачу вже було призначено пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка була перерахована за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з п.«з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком,водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону № 1058.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 01.01.2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Позивач, перебуваючи на обліку в управлінні та отримуючи пенсію за віком, продовжував працювати.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка проявляється у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В розумінні ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно положень ст. 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ може бути призначена ще й пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу24.06.2006 року вже призначена пенсія на пільгових умовах як особі, що набула стажу на роботі з особливо шкідливими умовами праці за Списком №2 і досягла встановленого ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віку. Той факт, що пенсію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до п. "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, роки відсутні.

Відповідна правова позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2016 року (справа № К/800/4480/16).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 17, 18, 86, 128, 158-163, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В і д м о в и т и ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: Дубина Л. А.