Справа № 813/1892/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року Справа № 813/1892/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до суду з позовом до Шевченківського відділення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - відповідач-1, Личаківська ОДПІ), Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - відповідач-2, ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №4004-13 та податкову вимогу від 31.01.2017 №592-17.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки транспортний засіб яким володіє позивач (BMW X5, 2014 року випуску) не є об'єктом оподаткування транспортним податком. Зокрема, автомобіль не може вважатись об'єктом оподаткування відповідно до ст.267 Податкового кодексу України зважаючи на те, що його середньоринкова вартість становить менше 1033500 грн. 00 коп., що є грошовим вираженням 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Вказує, що на дату винесення оскаржуваного рішення відповідачем, середньоринкова вартість автомобіля становила 873 652 грн. 00 коп. Зазначила, що ухвала Львівської міської ради від 14.01.2016 №121 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.01.2015 №4263 «Про затвердження положення про транспортний податок» прийнята з порушенням чинного законодавства та підлягає виконанню з 2017 року, а не з 2016 року, який в даному випадку є плановим роком в розумінні ст.12 Податкового кодексу України. З огляду на протиправність податкового повідомлення-рішення вважає, що податкова вимога також сформована з порушенням процесуальних норм, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачі участі повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень суду не представили.

За таких обставин суд, відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке:

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 судом встановлено, що позивачем 25.02.2015 зареєстровано легковий автомобіль BMW X5, 2 993 куб. см., 2014 року випуску.

30.06.2016 Залізничною ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення за №4004-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25000 грн. 00 коп.

Крім того, 31.01.2017 відповідачем-2 сформовано податкову вимогу №592-17.

Позивач не погодившись з вказаними рішеннями податкового органу щодо необхідності сплати ним транспортного податку, звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 внесено зміни до Податкового кодексу України (надалі - ПК України), які набрали чинності з 01.01.2015, зокрема, введено новий транспортний податок.

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (далі - Закон №909) внесені зміни до ПК України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Кодексу визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування транспортним податком, відповідно до ПК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №909-VIII), стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (підпункт 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Кодексу).

Отже, згідно з вказаними положеннями законодавства, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Судом встановлено, що на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення середньоринкова вартість автомобіля позивача складала 873 652 грн. 00 коп. Вказана вартість автомобіля розрахована за формулою: Сср = Цн х (Г/100) х (1+(Гк /100), вказаною в «Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, де: Цн - ціна нового автомобіля; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу. Коефіцієнти коригування ринкової вартості транспортних засобів наведені в методиці визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016.

Таким чином, з урахуванням положень підп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України, автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком, а в позивача у 2016 році був відсутній обов'язок його сплати.

Крім того судом враховано, що транспортний податок відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 та п.п.265.1.2 п.265.1 ст.265 ПК України, відноситься до місцевих податків.

Одним із принципів податкового законодавства згідно з положеннями п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України є стабільність, зміст якого полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Дана норма кореспондується з положеннями п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 цього ж Кодексу, згідно з якою рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з позицією Європейського суду у справіYvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обгрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при внесенні змін до порядку оподаткування (принцип стабільності податкового законодавства), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Як вже зазначалось, 24.12.2015 Верховною Радою України ухвалено Закон України "Про знесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", згідно із яким п.п. 267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України викладено в новій редакції, а саме змінено визначення об'єкта оподаткування транспортним податком.

На виконання вимог цього закону, 14.01.2016 ухвалою №121 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.01.15р. №4263 «Про затвердження положення про транспортний податок» Львівською міською радою викладено у новій редакції Положення про транспортний податок.

Отже, вказані зміни, відповідно до положень пп. 4.1.9 п. 4.1 ст.4 ПК України, можуть застосовуватись лише у 2017 році.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами, як джерела права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2016 рік. А тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення слід скасувати.

Стосовно визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 31.01.2017 №592-17, суд зазначає таке.

Згідно із п.59.1 та п.59.3 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому, відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу, у той час як податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п.14 ПК України).

Механізм формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами доходів і зборів визначає Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 31.10.2013 за № 1840/24372, (надалі - Порядок №576), дія якого поширюється на платників податків, які не сплатили узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки.

Розділом ІІ Порядку №576 передбачені умови формування податкових вимог, в п.2.1 та п.2.2 якого вказано, що податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, зокрема, якщо платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

Судом встановлено, що на час винесення спірної вимоги сума зобов'язання визначена в податковому повідомленні - рішенні від 30.06.2016 №4004-13 була узгодженою, відтак така вимога сформована на підставі та в межах встановлених законом.

Водночас, з огляду на те, що рішення на підставі якого сформовано податкову вимогу скасовано, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування податкової вимоги від 31.01.2017 №592-17.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути з Галицької ОДПІ за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №4004-13 від 30.06.2016, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000 грн.

Скасувати податкову вимогу від 31.01.2017 №592-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан .

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.07.2017