Справа № 487/6517/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/6517/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Корнешова Т.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про визнання дій незаконними та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, в якому просила визнати незаконними дії щодо притягнення її 08 грудня 2016 року до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у розмірі 255 грн..

В обґрунтування позову зазначено про те, що спірна постанова не відповідає вимогам законності, оскільки винесена передчасно, без з'ясування дійсних причин порушень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Так, позивач наполягала на тому, що на транспортному засобі, на якому вона рухалась, відмовили гальма, а тому порушення відбулося поза її волею.

Проте, як зазначала позивач, інспектори патрульної поліції не надали їй можливість звернутися за правовою допомогою та надати відповідні пояснення.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Ураховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 08 грудня 2016 року о 12 год. 55 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем КІА RІО, з державним номерним знаком НОМЕР_1, рухаючись по вул. Адм. Макарова в м. Миколаєві та повертаючи праворуч, проїхала перехрестя, не виконавши вимогу дорожнього знаку 2.2 ПДР (проїзд без зупинки заборонено).

Дане правопорушення кваліфіковано патрульними поліцейськими за ознаками ч.1 ст.122 КУпАП.

Факт порушення Правил дорожнього руху зафіксований відеозаписом з реєстратора патрульної поліції, який підтверджує рух автомобіля позивача без зупинки перед проїздом перехрестя, тобто без виконання вимог наявного на перехресті дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) (а.с.16).

Із відеозапису також вбачається, що інспектори патрульної поліції наздогнавши водія ОСОБА_1 підійшли до її автомобілю, представилися, повідомили про причину зупинки, продемонстрували відеозапис правопорушення, роз'яснили права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Далі, посадова особа патрульної поліції повідомила позивача про те, що стосовно неї буде складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач проти цього не заперечувала та не заявляла клопотання про необхідність відкласти розгляд справи для отримання первинної правової допомоги.

Інспектор патрульної поліції, оформивши постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №759069 від 08 грудня 2016 року у розмірі 255 грн. за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, передав її для підпису особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.18).

ОСОБА_1 під диктовку, поруч сидячого пасажира, у вказаній постанові зазначила: «прошу відкласти розгляд справи для отримання первинної правової допомоги».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною першою статті 122 КУпАП, так як відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення.

Так, судом було оглянуто наданий відповідачем відеозапис про фіксування порушення позивачем ПДР, в якому зафіксовано рух автомобіля останнього без виконання вимог наявного на перехресті дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено).

Крім того, суд вказав, що твердження позивача про те, що її вини в порушенні ПДР немає через збій у гальмівній системі автомобілю, є голослівним, оскільки не підтверджений доказами.

Також, суд першої інстанції, з посиланням на положення статті 258 КУпАП, дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення не складається при вчинені адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, навіть тоді, коли особа щодо якої складається постанова, оспорює порушення і стягнення. А тому дії інспектора є правомірними.

Досліджуючи законність обґрунтованість доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення відповідає вимогам ст. 159 КАС України, які визначають критерії судового рішення.

Дана позиція суду апеляційної інстанції побудована на наступному.

Дорожній знак 2.2 додатку 1 ПДР забороняє проїзд без зупинки.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення зафіксовані постановою про накладення адміністративного стягнення та відповідним відеозаписом з реєстратора, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи апелянт не заперечує порушення вимог частини 1 статті 122 КУпАП.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не звернув увагу на зроблений запис у спірній постанові з вимогою про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю отримати правову допомогу.

Так, апелянт наполягає на тому, що вона не володіє достатніми знаннями у галузі законодавства про адміністративні правопорушення, а тому їй була необхідна кваліфікована правова допомога для надання додаткових документів та встановлення необхідних фактів.

Колегія суддів проаналізувавши викладені доводи, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Тобто, для того щоб орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення міг вирішити відповідне клопотання, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна його заявити.

Порушення процесуальних прав, в т. ч. на захист, має місце, зокрема, тоді коли особа, що притягається до відповідальності заявляє клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою або надати докази своєї невинуватості. За відсутності клопотання не можна говорити, що скорочена процедура порушує права особи, що притягається до відповідальності.

Як встановлено відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 не заявляла клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою, таке клопотання було нею відображено в спірній постанові вже після того, як інспектор її склав. Ані після зупинки транспортного засобу, ані після роз'яснення прав, передбачених статтею 268 КУпАП, водієм ОСОБА_1 не заявлялося вказане клопотання.

Крім того, з відеозапису вбачається, що після того, як інспектор повідомив про намір оформлення постанови про накладення стягнення, ОСОБА_1 не заперечувала проти її складання, а навпаки була згодна з таким рішенням патрульного.

Посилання апелянта на те, що поліцейські стерли фрагмент відеозапису на якому вона усно висловлювала клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою не підтверджено жодними доказами, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена правомірно та у встановленому законом порядку.

Таким чином, підсумовуючи викладене, доводи та зміст апеляційної скарги не спростовують висновків, які були встановлені судом першої інстанції та підтверджені відповідним записом відеореєстратора.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський