Справа № 804/1260/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

23 лютого 2017 р. Справа №804/1260/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., розглянувши матеріали адміністративної справи,

за позовом ОСОБА_1

до Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Дніпровського відділення ГУ НП м. Кам'янське Дніпропетровської області, Головного Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області

про визнання неправомірними дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Дніпровського відділення ГУ НП м. Кам'янське Дніпропетровської області, Головного Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії інспектора ІДПС БДПС ОСОБА_2 пр вилучені автомобіля НОМЕР_1 06 вересня 2016 року у Позивача ОСОБА_1;

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області відшкодувати на користь ОСОБА_1 ( ід. номер НОМЕР_2) матеріальну шкоду в розмірі 600 грн. та 7500 грн. моральної шкоди із Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на утримання Відповідача 1 Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області;

- визнати неправомірними дії слідчого Дніпровського ВП Кам'янського ВП Перебейніса Д.П. при проведені досудового розслідування кримінального провадження № 0001915 в період з 20.09.16 року по 13.12.16 року;

- зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області відшкодувати на користь ОСОБА_1 ( ід.номер НОМЕР_2) 1 матеріально шкоду в розмірі 600 грню та 7500 грн. моральної шоди із Державного бюджета України за рахунок коштів, призначених на утримання Відповідача 2 Дніпровське відділення ГУ НП м. Кам'янське Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 4 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) питання про відкриття провадження у справі в адміністративній справі суддя вирішує протягом трьох днів з дня надходження позовної заяви до адміністративного суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків позовної заяви, у разі залишення позовної заяви без руху та не пізніш наступного дня з дня отримання судом, у порядку, передбаченому частиною третьої цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративний справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави, зокрема, для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2).

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

П. 17 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 2 ст. 303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Отже, при розгляді скарг необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов'язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає , що спірне питання щодо визнання неправомірними дії слідчого Дніпровського ВП Кам'янського ВП Перебейніса Д.П. при проведені досудового розслідування кримінального провадження № 0001915 в період з 20.09.16 року по 13.12.16 року врегульовано нормами КПК України та якщо позивач не погоджується з діями слідчого під час досудового розслідування, він має право звернутися з відповідною заявою (скаргою) до відповідного місцевого суду в порядку, передбаченому КПК України.

Щодо визнання неправомірними дій інспектора ІДПС БДПС ОСОБА_2 при вилучені автомобіля НОМЕР_1 06 вересня 2016 року у Позивача ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Тимчасове вилучення майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. При його застосуванні обмежується право особи, гарантоване ст. 41 Конституції України. При тимчасовому вилученні майна підозрюваний фактично позбавляється можливості користуватися та розпоряджатися певним своїм майном до вирішення питання про його арешт або повернення. Процедура тимчасвого вилучення майна ргулюється Кримінально процесуальним кодексом України ( Глава 16).

Отже, спірне питання щодо визнання неправомірними дії інспектора ІДПС БДПС ОСОБА_2 пр вилучені автомобіля НОМЕР_1 06 вересня 2016 року у Позивача ОСОБА_1 врегульовано нормами КПК України та якщо позивач не погоджується з діями інспектора, він має право звернутися з відповідною заявою (скаргою) до відповідного місцевого суду в порядку, передбаченому КПК України.

Щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд пояснює наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, позовні вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди належить розглядати в поряду цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На виконання приписів частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розяснює позивачу, що розгляд цієї справи має здійснюватися за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України, що належить до компетенції місцевого суду кримінальної юрисдикції.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 107, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Дніпровського відділення ГУ НП м. Кам'янське Дніпропетровської області, Головного Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, згідно ч. 5 ст.109 КАС України, не допускається.

Ухвала набирає законної сили протягом 5 днів з дня її проголошення. Якщо справу розглянуто у порядку письмового провадження або без виклику особи, яка її оскаржує, ухвала набирає законної сили через 5 днів з дня її отримання. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи у порядку письмового провадження або без виклику особи, яка її оскаржує,, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко