Справа № 808/402/17
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокусправа № 808/402/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі № 808/402/17 за позовом ОСОБА_1 до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним наказу та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 лютого 2017 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно з яким, просить:

- визнати протиправним з 01.05.2016 року наказ № 30-О від 30.05.2016 року «Про присвоєння рангів державних службовців працівникам Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області» в частині присвоєння позивачу 9 рангу державного службовця категорії «В»;

- зобов'язати Пологівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області присвоїти позивачу 6 ранг державного службовця категорії «В» з 01.05.2016 року, внести зміни до наказу № 30-О від 30.05.2016 року «Про присвоєння рангів державних службовців працівникам Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області» та внести відповідний запис у трудову книжку;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату різниці у надбавці до посадового окладу за присвоєний 6 ранг державної служби у відповідності до додатку 2 постанови КМУ від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» з 01.05.2016 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що на момент набуття чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 року позивач працювала на посаді державного службовця категорії «В», яка передбачала присвоєння одного з таких рангів 6,7,8,9, а отже відповідачем цілком обґрунтовано присвоєно ОСОБА_1 9 ранг державного службовця.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржила її до апеляційного суду з підстав неповного з'ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що вона не наполягала на призначенні 6 рангу категорії «Б», оскільки на час розгляду справи вона не працювала на посаді яка віднесена до цієї категорії, а наполягала на призначенні 6 рангу категорії В як найвищої категорії посади на якій вона працює на теперішній час. Зазначає про те, що оскільки немає співвідношення рангів за Законом України «Про державну службу» №3723 та Законом України «Про державну службу» № 889-VIII позивач не може вплинути на ситуацію тому вимушена звертатися до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 01.01.1987 року перебуває на державній службі.

З 01.12.2011 року позивач працювала на посаді завідувача юридичного сектору управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області.

01.12.2013 року позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця.

31.03.2016 року ОСОБА_1 звільнена з посади, у зв'язку з переведенням до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Наказом Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 5-О від 01.04.2016 року ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу.

Наказом № 30-О від 30.05.2016 року ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця.

Законність та обґрунтованість вищезазначеного наказу в частині присвоєння ОСОБА_1 9 рангу державного службовця є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені в Законі України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно статті 1 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Статтею 6 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців. Встановлюються такі категорії посад державної служби:

категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади: Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та їх заступників; голів місцевих державних адміністрацій; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

категорія «Б» - посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів. їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

категорія «В» - інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б».

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 39 Закону України «Про державну службу» 889-VIII присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А», - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б», - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В», - 6, 7, 8, 9 ранг.

Ранги державним службовцям присвоює суб'єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 5-О від 01.04.2016 року, ОСОБА_1 з 01.04.2016 року працює на посаді головного спеціаліста - юрисконсульта (а.с.19).

Зазначена посада, враховуючи положення статті 6 Закону України «Про державну службу» 889-VIII, належить до посад державної служби категорії «В».

Тобто, у позивача виникло право на призначення рангу, передбаченого категорією «В», до якої належать - 6, 7, 8 та 9 ранги.

Відповідно до пункту 10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року №306, державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби.

При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Частиною шостою статті 39 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII визначено, що черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності.

На посаді головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу позивач перебуває з 01.04.2016 року (а.с.19).

Отже, строк відпрацювання позивача на займаній посаді не перевищує три роки, у зв'язку з чим підстав для присвоєння позивачу чергового рангу у межах категорії «В» відповідач не мав.

Враховуючи викладене, а саме те, що відповідно до пункту 10 Порядку присвоєння рангів державних службовців №306 позивачу мав присвоїтись найнижчий ранг у межах категорії посад «В» та враховуючи відсутність стажу роботи більше 3 років на займаній посаді державного службовця до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно присвоєно 9 ранг державного службовця ОСОБА_1

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що чинне законодавство не передбачає можливості врахування сукупного стажу державної служби при призначенні чергового рангу.

Крім того, зазначення позивачем в апеляційній скарзі про невідповідність нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини вимогам статті 22 Конституції України та правовій позиції Європейського Суду з прав людини не є підставою для їх незастосування, оскільки ці нормативно правові акти у встановленому законом порядку неконституційними не визнавалися.

Враховуючи відсутність підстав для скасування наказу № 30-О від 30.05.2016 року «Про присвоєння рангів державних службовців працівникам Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області» в частині присвоєння позивачу 9 рангу державного службовця категорії «В», суд першої інстанції зробив висновок і про відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог, які є похідними від першої.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі № 808/402/17 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 14 липня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко