Справа № 805/3736/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кониченко О.М.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року справа №805/3736/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Ястребової Л.В.,

суддів: Компанієць І.Д., Сухарька М.Г.

секретар Терезі Д.А.,

за участі представників позивача ОСОБА_2., ОСОБА_3,

представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Самозайнятої особи платника податків ОСОБА_5, Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року по справі № 805/3736/16-а за позовом Самозайнятої особи платника податків ОСОБА_5 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2016 року Самозайнята особа платник податків ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, Маріупольська ОДПІ) з вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень від 08 серпня 2016 № , № , № та вимоги про сплату боргу від 08 серпня 2016 року № Ф-.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Донецькій області від 08.08.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 205606,25 грн., з яких 164485,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 41121,25 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією. В інший частині позовних вимог відмовити.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в доводах апеляційної скарги зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неповно з*ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки судом не враховано вимоги п.п. 177.3.1 п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України відповідно до якого не включається до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Також, наголошує на тому, що як фізична особа підприємець зареєстрований у м. Маріуполі, перебуває на обліку в контролюючому органі, який розташований на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у ст.. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводиться антитерористична операція, тому підстав для сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску не мається.

Відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наполягають на тому, що перевіркою за період з 01.05.2014 по 30.06.2015 встановлено порушення позивачем п. 181.1 ст. 181, п. 182.1 ст. 182 Податкового кодексу України в частині того, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 1000000,00 грн., фактично обсяг доходу (без ПДВ) в червні 2015 року склав 1004540,00 грн., а саме загальна сума від здійснення операцій з реалізації товарів без ПДВ за період з 01.05.2014-30.04.2015 складає 885458,20 грн., за період з 01.06.2014-31.05.2015 складає 936782,50 грн., з 01.07.2014 по 30.06.2015 складає 1004540,00 грн., з 01.07.2015 по 31.12.2015 складає 817887,66 грн. Також наголошує на тому, перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за перевіряє мий період, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено, що у зв'язку із встановленим у 2015 році заниженням суми чистого доходу на 53258,34 грн., додатково сума податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб складає 7988,75 грн. Крім того, на підставі викладених порушень у п.п. 2.1.1 та п.п. 2.1.2 п. 2.1 Акту перевірки встановлено заниження само зайнятою особою ОСОБА_5 валових доходів у 2015 році в сумі 53258,34 грн., що призвело до заниження суми чистого доходу, та як наслідок до заниження суми, на яку нараховується військовий збір та єдиний внесок. Щодо розрахунку ПДВ зазначає, що свідоцтво ПДВ СОПП ОСОБА_5 анульоване 28.05.2015 за ініціативою платника податків з причини: обсяги продажу товарів<ніж визначені у Кодексі. При перевірці банківських виписок з додатками, книг обліку розрахункових операцій № 058001183/р9 за період з 01.05.2013 по 30.04.2014 № /р10 період з 01.05.2014 по 03.06.2014, книга обліку № /р1 за період з 05.06.2014 по 30.11.2014, № 7/р2 за період з 01.12.2014 по 31.05.2015, № р/03 за період з 01.06.2015 по 30.11.2015, № р/4 за період з 01.12.2015 по 30.12.2015 встановлено, що фактично обсяг доходу (без ПДВ) за розрахунковий період з 01.07.2014 по 30.06.2015 склав 1004540,00 грн., що сукупно перевищує 1000000,00 грн. Вважають, що судом першої інстанції порушені норми п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, п. 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, ст.. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, тому просять постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи своєї апеляційної скарги, проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечували, просили суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, підтримав доводи апеляційної скарги податкового органу, з урахуванням чого просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила, що позивач, самозайнята особа платник податків ОСОБА_5 є фізичною особою - підприємцем, перебуває на податковому обліку Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Листом від 10 березня 2016 року за №4852/10/05-19-17-01 Маріупольська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, керуючись пп.20.1.2п.20.1 ст. 20, п.73.3 ст. 73, п.78.1.4 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі отриманої інформації щодо здійснення господарської діяльності з 01.04.2014 року по 31.12.2015 рік та виявлених недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях запропоновано позивачу надати за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 рік копії документів та зазначено, що у разі не надання пояснень та документального підтвердження на письмовий запит, контролюючий орган має право розглянути питання про призначення документальної позапланової перевірки.

У відповідь позивач листом від 22.03.2016 року за №01-03/16 повідомив відповідача, що обов'язок щодо надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів виникає у платника податків після початку перевірки, тоді як підстави для проведення перевірки з огляду на приписи ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відсутні.

Наказом начальника Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області №201 від 15 квітня 2016 року на підставі п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.77.1, п.77.2, п. 77.4 ст. 74 Податкового кодексу України та з метою належного виконання плану графіку документальних виїзних перевірок на ІІ квартал 2016 року призначено проведення з 25.04.2016 по 11.05.2016 документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_5 за період діяльності з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, своєчасності та правильності нарахування, сплати єдиного соціального внеску.

У зв'язку з знаходженням у період з 21.04.2016 по 16.05.20016 року позивача у відрядженні, наказом начальника Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області №266 від 17 травня 2016 року на підставі п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.77.1, п.77.2, п. 77.4 ст. 74 Податкового кодексу України та з метою належного виконання плану графіку документальних виїзних перевірок на ІІ квартал 2016 року призначено проведення з 23.06.2016 по 07.07.2016 документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р. правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов*язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015 року.

З 26 червня 2016 року по 07 липня 2016 року посадовими особами відповідача на підставі п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, л.77.2, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями), плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 2 квартал 2016 року, наказу керівника Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № 266 від 17.05.2016 року, направлень на перевірку від 22.06.2016 року №0266/266, №0267/267, №0268/268, виданих Маріупольською ОСОБА_2 у Донецькій області, було проведено планову документальну виїзну перевірку самозайнятої особи платника податків ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, своєчасності та правильності нарахування, сплати єдиного соціального внеску за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року за результатами якої складено акт №404/05-19-13-02/ від 27 липня 2016 року.

Відповідно до висновків акту, позивачем порушено:

- п.181.1 ст.181, п.183.2 , п.183.10 ст. 183 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) щодо не нарахування та не сплати самозайнятою особою - платником податку ОСОБА_5 податку на додану вартість на загальну суму 164485 грн. в тому числі по періодах: за червень 2015 р. в сумі 908 грн. за липень 2015 р. в сумі 28531 грн., за серпень 2015 р. в сумі 27666 грн., за вересень 2015 р. в сумі 29879 грн., за жовтень 2015 р. в сумі 27358 грн., за листопад 2015 р. сумі 26106 грн., за грудень 2015 - 24037 грн., що виникло за рахунок перевищення самозайнятою особою - платником податку ОСОБА_5 загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягає оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців та сукупно перевищує 1000000 грн. (загальна сума від здійснених операцій з реалізації товарів без ПДВ з 01.07.2014 року по 20.06.2015 рік складає 1004540 грн.)

- п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) щодо заниження валових доходів за 2015 рік на суму 53258,34 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 6521,90 грн., за липень 2015 року - 8151,82 грн., за серпень 2015 року - 7904,53 грн., за вересень 2015 року - 8536,74 грн., за жовтень 2015 року -7816,65 грн., за листопад 2015 року - 7458,93 грн., за грудень 2015 року 6867,77 грн. та не нарахування та не сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 7988,75 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 978,29 грн., за липень 2015 року - 1222,77 грн., за серпень 2015 року - 1185,68 грн., за вересень 2015 року - 1280,51 грн., за жовтень 2015 року -1172,50грн., за листопад 2015 року- 1118,85грн., за грудень 2015 року - 1030,17 грн.

- п.п.1.3 п.16 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень, п.177.1, п.177.2, ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) щодо заниження валових доходів самозайнятою особою-платником податків ОСОБА_5 занижено суму чистого доходу на 53258,34 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 6521,90 грн., за липень 2015 року - 8151,82 грн., за серпень 2015 року - 7904,53 грн., за вересень 2015 року - 8536,74 грн., за жовтень 2015 року -7816,65 грн., за листопад 2015 року 7458,93 грн., за грудень 2015 року - 6867,77 грн., що призвело до заниження суми чистого доходу та не нарахування та не сплати військового збору у сумі 798,88 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 97,83 грн., за липень 2015 року - 122,28 грн., за серпень 2015 року - 118,57 грн., за вересень 2015 року - 128,05 грн., за жовтень 2015 року -117,25 грн., за листопад 2015 року - 111,88 грн., за грудень 2015 року - 103,02 грн.

- р.2) п.1 ст.7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено заниження самозайнятою особою-платником податків ОСОБА_5 валових доходів у 2015 році в сумі 53258,34 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 6521,90 грн., за липень 2015 року 8151,82 грн., за серпень 2015 року - 7904,53 грн., за вересень 2015 року - 8536,74 гри., за жовтень 2015 року -7816,65 грн., за листопад 2015 року - 7458,93 грн., за грудень 2015 року - 6867,77 грн. , що призвело до заниження суми чистого доходу та заниження єдиного внеску в сумі 18480,64 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 2263,09 грн., за липень 2015 року - 2828,68 грн., за серпень 2015 року - 2742,87 грн., за вересень 2015 року - 2962,25 грн, за жовтень 2015 року 2712,38 грн., за листопад 2015 року -2588,25 грн., за грудень 2015 року - 2383,12 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 08.08.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 205606,25 грн., з яких 164485,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 41121,25 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією;

- податкове повідомлення-рішення від 08.08.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 9187,06 грн., з яких 7988,75 грн. за податковими зобов'язаннями та 1997,19 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією;

- податкове повідомлення-рішення від 08.08.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 998,60 грн.,з яких 798,88 грн. - за податковими зобов'язаннями та 199,72 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2016 року № Ф - 000021302 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 25429, 63 грн., з яких недоїмка - 18480,64 грн., штраф - 1848,06 грн. та пеня у сумі 5100,93 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим Податковим кодексом України (надалі - ПКУ).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як зазначалося вище під час проведення перевірки було встановлено порушення позивачем п.181.1 ст.181, п.183.2 , п.183.10 ст. 183 Податкового кодексу України, щодо не нарахування та не сплати податку на додану вартість на загальну суму 164485 грн. в тому числі по періодах: за червень 2015 р. в сумі 908 грн. за липень 2015 р. в сумі 28531 грн., за серпень 2015 р. в сумі 27666 грн., за вересень 2015 р. в сумі 29879 грн., за жовтень 2015 р. в сумі 27358 грн., за листопад 2015 р. сумі 26106 грн., за грудень 2015 - 24037 грн., що виникло за рахунок перевищення самозайнятою особою - платником податку ОСОБА_5 загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягає оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців та сукупно перевищує 1000000 грн. (загальна сума від здійснених операцій з реалізації товарів без ПДВ з 01.07.2014 року по 20.06.2015 рік складає 1004540 грн.).

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, у періоді, що перевірявся, позивач був зареєстрований платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №60107563 від 03.06.2004 року.

Порядок реєстрації платників податків платникам податку на додану вартість (ПДВ) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено Розділом V Податкового кодексу України.

Пунктом 181.1 ст. 181 ПК України передбачено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п.п. «а» п. 184.1. ст. 184 ПК реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: будь-яка особа, зареєстрована як платник податку протягом попередніх 12 місяців, подала заяву про анулювання реєстрації, якщо загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг, що надаються такою особою, за останні 12 календарних місяців була меншою від суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу, за умови сплати суми податкових зобов'язань у випадках, визначених цим розділом.

Згідно з п. 184.2. ст. 184 ПК України анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку.

Анулювання реєстрації здійснюється на дату: подання заяви платником податку або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації; зазначену в судовому рішенні; припинення дії договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції або закінчення строку, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку; що передує дню втрати особою статусу платника податку на додану вартість.

При цьому датою анулювання реєстрації платника податку визнається дата, що настала раніше.

Відповідно до п. 184.3 ст. 184 ПКУ контролюючий орган анулює реєстрацію особи як платника податку, що подав заяву про анулювання реєстрації, якщо встановить, що він відповідає вимогам пункту 184.1 цієї статті.

Відповідно до п. 184.4 ст. 184 ПК України у разі відсутності законних підстав для анулювання реєстрації контролюючий орган протягом 10 календарних днів після надходження заяви платника податку про анулювання реєстрації подає такому платникові податку вмотивовану письмову відмову в анулюванні реєстрації з поясненнями із зазначеного питання.

За приписами п.184.5. ст. 184 ПК України, з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних.

Пунктом 184.6. ст. 184 ПК України встановлено, що у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що перевіркою за період з 01.05.2014 рік по 30.06.2015 рік встановлено, що позивачем загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищує 1000000 грн., фактично обсяг доходу (без ПДВ) в червні 2015 року склав 1004540 грн., а саме загальна сума від здійснення операцій з реалізації товарів без ПДВ за період з 01.05.2014 - 30.04.2015 складає 885458,20 грн. , за період з 01.06.2014 31.05.2015 складає 936782,50 грн., з 01.07.2014 по 30.06.2015 складає 1004540 грн., з 01.07.2015 по 31.12.2015 складає 817887,66 грн.

При цьому 28 травня 2015 року свідоцтво платника податку на додану вартість ОСОБА_5 було анульовано за ініціативою платника податку та цього числа анульована реєстрація платника ПДВ з причини: обсяги продажу товарів менше ніж визначені у Кодексі.

На дату подання заяви про анулювання платника ПДВ, тобто 28.05.2015, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців , з 01.06.2014 по 31.05.2015 становила 936782,50 грн.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що під час проведення перевірки відповідачем, крім інших перевірявся період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року, коли позивач вже не був платником ПДВ та сума від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягала оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців становила 1004540 грн.

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що контролюючий орган отримавши заяву ОСОБА_5 про анулювання реєстрації платника податку ПДВ та прийнявши рішення про припинення реєстрації платника ПДВ шляхом виключення його з реєстру платників вказаного податку з 28.05.2015 року в силу приписів п. 184.4 ст. 184 ПК України фактично підтвердив що загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг, що надаються такою особою, за останні 12 календарних місяців була меншою від суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.08.2016 №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 164485,03 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 41121,25 грн. є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги наводить практику Одеського апеляційного суду, що не приймається колегією суддів до уваги в силу ст.. 244-2 Кодек5су адміністративного судочинства України.

Також, відповідно до Акту перевірки, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 рік встановлено, що фактично сума доходу позивача складає 1528678,58 грн., а в книзі обліку доходів і витрат та декларації про майновий стан і доходи з 2015 рік, самозайнятої особи платника податків ОСОБА_5 складає 1475420,24 грн. Виявлене відхилення в сумі 53258,34 грн. виникло за рахунок не включення до одержаного доходу суми доходу (акцизний збір) в сумі 53258,34 грн., який включено до вартості проданих товарів, та який надійшов на розрахунковий рахунок позивача від контрагентів-покупців, кінцевого споживача, чим порушено п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) щодо заниження валових доходів за 2015 рік на суму 53258,34 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 6521,90 грн., за липень 2015 року - 8151,82 грн., за серпень 2015 року - 7904,53 грн., за вересень 2015 року - 8536,74 грн., за жовтень 2015 року -7816,65 грн., за листопад 2015 року - 7458,93 грн., за грудень 2015 року 6867,77 грн. та не нарахування та не сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 7988,75 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 978,29 грн., за липень 2015 року - 1222,77 грн., за серпень 2015 року - 1185,68 грн., за вересень 2015 року - 1280,51 грн., за жовтень 2015 року -1172,50грн., за листопад 2015 року- 1118,85грн., за грудень 2015 року - 1030,17 грн.

Відповідно до пункту 162.1. статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

Згідно з пунктом 177.1. статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1. статті 167цього Кодексу.

Пунктом 177.2. ст. 177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, з 01.01.2015 запроваджено акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів, зокрема на тютюнові вироби.

Порядок обчислення акцизного податку регулюється розділом VI Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених Податковим кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Аналіз норм Податкового кодексу визначає, що об'єктом оподаткування у підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу.

За змістом п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об*єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Перелік не містить акцизного податку, включеного до вартості товару та сплаченого під час придбання. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не мав право у спірному періоді включати до витрат суму сплаченого акцизного податку, включеного до вартості товару, який нею придбавається з метою подальшої реалізації.

Також, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу визначено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форму та Порядок ведення книги доходів і витрат затверджено наказом Міндоходів від 16.09.2013р. №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».

Порядком передбачено зазначення суми отриманих доходів без податку на додану вартість, при цьому суми акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів окремим обліком не передбачено, що в свою чергу підтверджує те, що акцизний податок не виключається із сум отриманого доходу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що заниження позивачем у період з червня 2015 року по грудень 2016 року одержаного валового доходу на 53258,34 грн. призвело до заниження суми чистого доходу та не перерахування та не сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 7988,75 грн. у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 978,29 грн., за липень 2015 року - 1222,77 грн., за серпень 2015 року - 1185,68 грн., за вересень 2015 року - 1280,51 грн., за жовтень 2015 року -1172,50грн., за листопад 2015 року- 1118,85грн., за грудень 2015 року - 1030,17 грн.

Щодо доводів позивача на внесення змін до ст. 177 Податкового кодексу України, колегія суддів виходить із загальних норм дії Закону у часі з урахуванням ч. 1ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України 9 лютого 1999 року N 1-рп/99, а саме, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, що треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Посилання позивача на практику Івано-Франківського окружного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду є безпідставним, оскільки лише практика Верховного Суду України в силу ст..244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися при застосуванні норм права.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.08.2016 № , яким збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 7988,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1997,19 грн. є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Також, заниження позивачем у період з червня 2015 року по грудень 2016 року валових доходів на 53258,34 грн. привело до заниження суми чистого доходу та в порушення п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України не нарахування та не сплачено до бюджету військового збору у сумі 798,88 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 97,83 грн., за липень 2015 року - 122,28 грн., за серпень 2015 року - 118,57 грн., за вересень 2015 року - 128,05 грн., за жовтень 2015 року -117,25 грн., за листопад 2015 року - 111,88 грн., за грудень 2015 року - 103,02 грн.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 р. ХХ Перехідних положень податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Статтею 162.1 ст. 162 ПКУ передбачено, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Позивач є платником військового збору.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.08.2016 №, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору за основним платежем в сумі 798,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 199,72 грн. є обґрунтованим та скасування не підлягає.

В свою чергу заниження позивачем у період з червня 2015 року по грудень 2016 року валових доходів на 53258,34 грн. що привело до заниження суми чистого доходу та в порушення р.2) п.1 ст.7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» не нарахування не сплати до бюджету єдиного внеску в сумі 18480,64 грн., у тому числі по періодах: за червень 2015 року - 2263,09 грн., за липень 2015 року - 2828,68 грн., за серпень 2015 року - 2742,87 грн., за вересень 2015 року - 2962,25 грн, за жовтень 2015 року 2712,38 грн., за листопад 2015 року -2588,25 грн., за грудень 2015 року - 2383,12 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.п.177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI).

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб*єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 1669 внесено зміни до Закону України від 8 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено пунктом 9-3 (який згідно з Законом України від 02.03.2015 р. № 219-VІІІ перейменований в пункт 9-4) такого змісту:

«9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Тобто, в силу положень п. 9-3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, який надалі вважається пунктом 9-4 законодавець має на увазі, що позивач звільняється від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною 2 статті 6 ЗУ № 2464 тільки в частині своєчасності та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а не звільнятись від сплати єдиного внеску взагалі. Штрафи і пеня у цьому випадку до нього не застосовуються. При цьому з наведених приписів вбачається, що у вказаних платників єдиного внеску недоїмка виникає у загальному порядку, але у подальшому така недоїмка підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. Звільнення платників єдиного внеску від виконання передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обов'язків не звільняє орган доходів і зборів від обов'язку надсилати платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Подальше виконання спірної вимоги не є предметом розгляду цієї справи, оскільки в межах цієї справи розглядається правомірність прийняття (формування) спірної вимоги відповідачем.

Як вказувалось судом вище, до спірної вимоги окрім недоїмки зі сплати єдиного внеску, входять пеня та штраф, а тому в силу вищенаведених положень Закону вимога в частині штрафу та пені підлягає скасуванню, а в частині недоїмки колегія суддів роз'яснює позивачу право звернення на її списання в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, з огляду на що посилання позивача на п.9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» як на підставу скасування спірної вимоги є безпідставними, оскільки, незалежно від розповсюдження на позивача вказаних приписів, вони не звільняють органи доходів і зборів від виконання обов'язку щодо формування вимог про сплату недоїмки.

З урахуванням встановленого заниження позивачем валового доходу, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2016 року № Ф - в частині сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 18480,64 грн. Що стосується застосування штрафу та пені, то в цій частині, враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції є помилковим, тому постанова в цій частині підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про скасування вимоги про сплату боргу від 08.08.2016 року № Ф- в частині нарахування штрафу у сумі 1848,06 грн. та пені у сумі 5100,93 грн. прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому в цій частині підлягає скасуванню.

Повний текст постанови складений 12 липня 2017 року.

На підставі статей 195, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Самозайнятої особи платника податків ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року по справі № 805/3736/16-а- скасувати в частині відмови у задоволенні позову про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2016 року № Ф- в частині нарахування штрафу у сумі 1848,06 грн. та пені у сумі 5100,93 грн.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2016 року № Ф- в частині нарахування штрафу у сумі 1848,06 грн. та пені у сумі 5100,93 грн.

В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду 18 квітня 2017 року по справі № 805/3736/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок