Справа № 823/648/17
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/648/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В. П.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України
13 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання незаконним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання незаконним та скасування рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 23.12.2016 р. № 10/V/XXIV/1; зобов`язання надати статус учасника бойових дій.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позовних вимог з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову суду скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 як водій 1-го класу автотранспортних засобів автомобільного відділення автогосподарства УМВС в Черкаській області, а в подальшому з 07.11.2015 р. водій автотранспортних засобів відділення автотранспортного забезпечення ГУ НП в Черкаській області був відряджений в зону АТО: з 14.12.2014 р. по 15.12.2014 р. до м. Авдіївка, Донецької області (підстава: наказ № 402 о/с від 12.12.2014 р.); з 12.01.2015 р. по 14.01.2015 р. до м. Авдіївка, Донецької області (підстава: наказ № 12 від 12.01.2015 р.); з 10.02.2015 р. по 12.02.2015 р. до м. Авдіївка, Донецької області (підстава: наказ № 17 від 09.02.2015 р.); з 04.03.2015 р. по 07.03.2015 р. до Харківської області (підстава: наказ № 44 о/с від 27.02.2015 р.); з 01.04.2015 р. по 04.04.2015 р. до Харківської області (підстава: наказ № 74 о/с від 27.03.2015 р.); з 07.04.2015 р. по 09.04.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 91 о/с від 06.04.2015 р.); з 29.04.2015 р. по 02.05.2015 р. до м. Харків (підстава: наказ № 104 о/с від 21.04.2015 р.); з 08.06.2015 р. по 10.06.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 156 о/с від 05.06.2015 р.); з 07.07.2015 р. по 09.07.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 184 о/с від 07.07.2015 р.); з 05.08.2015 р. по 07.08.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 209 о/с від 04.08.2015 р.); з 03.09.2015 р. по 05.09.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 241 о/с від 01.09.2015 р.); з 02.10.2015 р. по 04.10.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 271 о/с від 01.10.2015 р.); з 05.11.2015 р. по 06.11.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 300 о/с від 05.11.2015 р.); з 07.11.2015 р. по 10.11.2015 р. до м. Артемівськ, Донецької області (підстава: наказ № 3 о/с від 07.11.2015 р.); з 03.01.2016 р. по 05.01.2016 р. до м. Часів Яр, Донецької області (підстава: наказ № 38 о/с від 30.12.2015 р.); з 14.01.2016 р. по 17.01.2016 р. до м. Часів Яр, та м. Красний Лиман, Донецької області (підстава: наказ № 7 о/с від 14.01.2016 р.); з 13.02.2016 р. по 15.02.2016 р. до м. Красний Лиман, Донецької області (підстава: наказ № 20 о/с від 11.02.2016 р.); з 13.03.2016 р. по 15.03.2016 р. до м. Красний Лиман, Донецької області (підстава: наказ № 34 о/с від 11.03.2016 р.); з 18.12.2016 р. по 21.12.2016 р. до м. Сєвєродонецьк, Луганської області (підстава: наказ № 257 о/с від 12.12.2016 р.).

Крім зазначених наказів в матеріалах справи наявні посвідчення про відрядження (а. с. 33-49) та витяги з наказів керівників АТЦ при СБУ (а. с. 50-58).

Безпосередня участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 08.06.2015 р. по 10.06.2015 р. підтверджується також довідкою Артемівського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області від 06.07.2015 р. № 16569 (а. с. 32).

18.11.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про надання статусу учасника бойових дій (а. с. 77).

Рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 23.12.2016 р. № 10/V/XXIV/1відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій позивачу (а. с. 12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 р. № 638-IV визначає повноваження суб`єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з терроризмом.

Згідно вказаної норми Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, позивач здійснював перевезення особового складу до зони АТО в Донецьку та Луганську області ( Артемівськ, Авдіївка, Часів Яр, Красний Лиман, Сєвєродонецьк).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем виконувались функції МВС України з надання сил і засобів для проведення антитерористичної операції.

У відповідності до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі Закон № 3551) у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання Закону № 3551 постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413).

Згідно з пп. 1 п. 2 Порядку № 413 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом 1 пункту 21 Порядку № 413 встановлено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення є витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення. (абз. 2 п. 4 Порядку № 413).

Пунктом 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:

- комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, ДФС (далі - комісія);

- міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Згідно п. 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Право самостійного звернення особою до комісії передбачене п. 8 Порядку № 413.

Як вбачається з листа управління МВС України в Черкаській області від 16.05.2017 р. № 14/8-Л-141 листами № 14/8-488дск від 10.02.2015 р. та № 14/8-255дск від 29.12.2015 р. управління направило комісії пакет документів для визначення позивачу статусу учасника бойових дій (а. с. 79).

В мотивувальній частині рішення суд першої інстанції критично поставився до вказаного листа, обґрунтувавши свою позицію фактом самостійного звернення позивача до комісії.

Однак, колегія суддів зауважує, що самостійне звернення позивача не може виключати виконання суб`єктом владних повноважень вимог діючого законодавства в частині наявного обов`язку по направленню відповідних документів згідно Порядку № 413.

Крім того, копія вказаного листа відповідає вимогам офіційного документу, відтак, його зміст не може ставитися під сумнів за умови недостатності підстав вважати про недобросовісність дій його підписанта.

У відповідності до п. 6 Порядку № 413 комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

В той же час, вказаний пункт визначає, що комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та у місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.

В розумінні Порядку № 413 першочерговому з`ясуванню, як правильно визначено судом першої інстанції, належить кількість сукупних календарних днів перебування позивача в зоні АТО.

Так (за вирахуванням м. Барвінкового Харківської області) згідно наявних в матеріалах справи наказів позивач сукупно перебував на території проведення антитерористичної операції 49 днів, посвідчень про відрядження з відмітками про прибуття та вибуття 42 дні, витягів з наказів першого заступника керівника АЦ при СБ України та керівника сектору «С» - 16 днів.

В свою чергу, згідно п. 4 Порядку № 413 у разі перебування особи в зоні АТО більше 30 календарних днів для встановлення статусу учасника бойових дій необхідні наступні документи:

- витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції,

- витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції,

- документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

В матеріалах справи в достатній для висновку про перебування позивача в зоні АТО понад 30 днів кількості наявні накази про відрядження та посвідчення про відрядження з відмітками про прибуття позивача в зону АТО.

В той же час, відсутність наказів про підпорядкування, на думку колегії суддів, в межах спірних правовідносин, не є належним та допустимим доказом факту відсутності участі позивача в проведенні АТО, позаяк, позивач здійснював постійне перевезення особового складу МВС України, з огляду на що у підпорядкуванні командирів зони АТО не залишався, а одразу повертався для перевезення наступного особового складу.

Дане питання повинно було бути враховане комісією при прийнятті рішення, та у разі спору з цього приводу передане на вирішення міжвідомчої комісії.

Крім того, накази керівника Антитерористичного центру при СБУ підтверджують перебування позивача в зоні АТО 16 днів, що суперечить інформації, наявній в наказах та посвідченнях про відрядження.

В той же час, відмовляючи позивачу у наданні статусу учасника бойових дій комісія також дійсних обставин справи з метою усунення вказаних розбіжностей не встановила.

В свою чергу, згідно вищепроцитованого п. 6 Порядку № 413 до повноважень міжвідомчої комісії належить надсилання необхідних запитів та уточнення в інший спосіб необхідної для прийняття рішення інформації.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були достатні підстави для надіслання документів до міжвідомчої комісії з огляду на спірність питання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що позивач перебував в зоні АТО по лінії УМВС України в Черкаській області 27 днів і за таких обставин застосував до спірних правовідносин частину пункту 4 Порядку № 413, якою визначено перелік документів, необхідних для встановлення статусу учасника бойових дій для категорії осіб, що перебували у зоні АТО менше 30 днів:

- документи, зазначені в абзаці другому цього пункту,

- витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.

Зважаючи на те, що факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником у позивача поза розумним сумнівом відсутній з огляду на характер виконуваних ним завдань, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

В той же час, Порядок № 413 визначає таке поняття як «сукупність календарних днів» та не допускає висновку про необхідність наявності цієї сукупності в межах одного органу, зі службою в якому пов`язане перебування особи в зоні АТО.

В Україні діє принцип верховенства права, у відповідності до якого людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Перебуваючи у відрядженні в зоні АТО та ризикуючи власним життям і здоров`ям, позивач мав законні сподівання були визнаним державою учасником бойових дій.

Натомість, відповідач прийняв до розгляду період перебування позивача в зоні АТО до 07.11.2015 р., мотивуючи свої дії підпорядкуванням позивача в подальшому ГУ НП України в Черкаській області та відсутністю компетенції розглядати такий період для надання статусу учасника.

Колегія суддів в розумінні принципу верховенства права вважає таку позицію суб`єкта владних повноважень неприпустимою.

У відповідності до Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.11.2014 р. № 867, основними завданнями Міжвідомчої комісії є, в тому числі, надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

На думку колегії суддів, питання, що є предметом розгляду даної справи, є спірними і, окрім суперечностей у наявних в матеріалах справи документах, мають бути предметом розгляду комісій двох різних відомств: Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України.

Відтак, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що питання надання статусу позивачу учасника бойових дії є спірним та потребує міжвідомчого врегулювання.

Зазначаючи про відсутність доказів звернення позивача до ГУ НП України в частині зарахування періодів з 07.11.2015 р. 10.11.2015 р., 03.01.2016 р. 05.01.2016 р., 14.01.2016 р. 17.01.2016 р., 13.02.2016 р. 15.02.2016 р., 13.03.2016 р.- 15.03.2016 р., 18.12.2016 р. 21.12.2016 р. та подання доказів на підтвердження перебування позивача в ці періоди в зоні АТО, суд першої інстанції не врахував, що право на самостійне звернення позивача до міжвідомчої комісії Порядком № 413 не передбачене. Таке подання є прерогативою виключно комісій.

Однак, з оскаржуваного рішення вбачається, що по лінії МВС України відповідач прийшов до однозначного висновку про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій.

А отже, відмова відповідача є остаточною та без втручання органу правосуддя призведе до прямого порушення принципу верховенства права.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення як такого, що винесене передчасно без усунення розбіжностей та суперечностей у поданих документах та такого, що перешкоджає подальшому визнанню державою участі позивача в бойових діях понад 30 календарних днів.

В той же час, позивач заявляє вимогу про зобов`язання відповідача надати статус учасника бойових дій.

В цій частині колегія суддів вважає позовну вимогу такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Повноваження щодо вирішення спірних питань з встановлення статусу учасника бойових дій є дискрецію компетентного органу - міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відтак, врегулюванню питання надання позивачу статусу має передувати відповідне рішення вказаної міжвідомчої комісії.

Однак, як вбачається з протоколу № 10 від 23.12.2016 р., питання про направлення документів до міжвідомчої комісії відповідачем не вирішувалось (а. с. 88).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача розглянути питання про подання на розгляд міжвідомчої комісії документів із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Таким чином, колегія суддів частково приймає доводи апеляційної скарги позивача в якості обґрунтованих.

У відповідності до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 206, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання незаконним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 23 грудня 2016 року № 10/V/XXIV/1.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни розглянути питання про подання на розгляд міжвідомчої комісії документів із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання, для прийняття рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.