Справа № 825/1515/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року Чернігів Справа № 825/1515/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Пушенко О.І.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року приватне підприємство Новгород-Сіверські аграрні інвестиції звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.08.2016 № НОМЕР_1.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області № НОМЕР_1 від 12.08.2016 в частині основної суми грошового зобовязанням в розмірі 3 272 509,96 грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 818 127,49 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Присуджено понесені судові витрати приватного підприємства Новгород-Сіверські аграрні інвестиції в сумі 61 359 (шістдесят одна тисяча триста п'ятдесят девять) грн. 56 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 внесено виправлення у абзац другий резолютивної частини постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 по справі за адміністративним позовом приватного підприємства Новгород-Сіверські аграрні інвестиції до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, шляхом зазначення замість 3 272 509,96 - 212 239,04, а замість 818 127,49 - 53 059,76, та у абзац четвертий, зазначивши замість 61 359 (шістдесят одна тисяча триста п'ятдесят дев'ять) грн. 56 коп. - 3 979 (три тисячі девятсот сімдесят девять) грн. 48 коп..

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 р. залишено без змін ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2016.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 р. залишено без змін постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2015 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 17.05.2017 касаційну скаргу ПП Новгород-Сіверські аграрні інвестиції задоволено частково. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 р. у справі № 825/1515/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Справу № 825/1515/16 в цій частині направлено на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду. В решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 у справі № 825/1515/16 залишено без змін.

В судовому засіданні 04.07.2017 представники позивача просили суд визнати протиправним та скасування податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області № НОМЕР_1 від 12.08.2016 про збільшення сум грошового зобовязання в частині основної суми донарахування в розмірі 3 272 509,96 грн. та в частині нарахованих штрафних санкцій в розмірі 818 127,49 грн.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що нарахування частини суми збільшення грошового зобовязання, відповідно до повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 12.08.2016, в сумі 300270,00 грн відбулось внаслідок неправомірного включення відповідачем вантажномитної декларації № 500010003/2015/000279 за січень 2015 року, хоча фактично податкові зобовязання виникли в грудні 2014 року за фактом отримання коштів від контрагента та датою перетину товару митної території України. Позивач вважає, що у відповідності до норм податкового законодавства останньою датою зарахування коштів за відправку кукурудзи 3 класу є дата 25.12.2014, що підтверджується банківськими виписками та наявним судовим рішенням, прийнятим на користь позивача, яке набрало законної сили (справа № 825/3206/15-а від 15.09.2015).

Щодо донарахування суми в розмірі 1 657 600,00 грн. позивач зазначає, що згідно абзацу 2 пункту 7 Розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 966 від 23.09.2014 - «Уразі якщо виправлення значення рядка 24 у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаиі четвертому або п ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.» та абзацу 2 пункту 50.1. статті 50 ПКУ - «Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.» Таким чином, на підставі вищевказаних норм, позивач вважає, що не повинен був подавати додаткові уточнюючі розрахунки на суму 1 657 600,00 грн. до спеціальної податкової декларації з позначкою 0121 за квітень 2015 року і наступні звітні періоди. Крім того, ПП Новгород-Сіверські аграрні інвестиції наполягає на тому, що оскільки сума в розмірі 1 657 600,00 грн. уточнювалась в спеціальних податкових деклараціях з позначкою 0121 за січень, лютий, березень 2015 р., а не в загальних деклараціях з позначкою 0110, то позивач не повинен був заповнювати Рядок 29 Розділу IV спеціальної податкової декларації взагалі.

Також позивач вважає, що донарахування суми податкового зобовязання в розмірі 1 314 639,53 грн. є протиправним, оскільки при наявності надмірно сплачених сум грошових зобовязань з ПДВ позивачем сторони мають керуватись положеннями абзацу 3 пункту 87.1 статті 87 ПК України, згідно яких плата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника). Тобто, сплата грошових зобовязань з ПДВ відбувається за рахунок зменшення суми надмірно сплачених сум такого платежу, що не потребує додаткової заяви зі сторони позивача.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області винесено на законних підставах, оскільки платником податків допущено вчинення порушення вимог Податкового кодекс України під час здійснення бухгалтерського та податкового обліку діяльності товариства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні було встановлено, що працівниками Головного управління ДФС в Чернігівській області було проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства у період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами перевірки було складено акт № 301/14/35289259 від 26.07.2016 (т. 1 а.с. 40-148).

Перевіркою встановлено порушення ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», зокрема, статей 187, 188, 194, пункту 152 підрозділу 2 Розділу ХХ, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, яким затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість Декларацій (скорочених) у розмірі 3 438 897 грн.; вимог пункту 44.6 статті 44, статті 185, пункту 187.1 статті 187, статті 188, пунктів 198.1,198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 розділу V частини другої, пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість Декларацій, за якими здійснюються розрахунки з бюджетом у розмірі 45 852 грн.

На підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 12.08.2016, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість в сумі 4355936,25 грн, з яких 3484749 грн за основним податковим зобов'язанням, 871187,25 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 32).

Судом встановлено, що попередніми судовими рішеннями встановлена протиправність цього податкового повідомлення-рішення в частині основної суми грошового зобовязанням в розмірі 212 239, 04 грн. та в частині штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 53 059, 76 грн.

Предметом судового розгляду в даній справі є податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області № НОМЕР_1 від 12.08.2016 в частині основної суми донарахування в розмірі 3 272 509,96 грн. та в частині нарахованих штрафних санкцій в розмірі 818 127,49 грн.

Під час проведеної перевірки встановлено, що у відповідності до загальної декларації за 2015 рік встановлено заниження ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» податку на додану вартість, за яким здійснюються розрахунки з бюджетом, у розмірі 45 852, 00 грн, з них у червні 2015 року у сумі 2 822, 00 грн, у липні 2015 року у сумі 2 637, 00 грн, у серпні 2015 року у сумі 1 777, 00 грн, у вересні 2015 року у сумі 38 616, 00 грн.

Згідно декларацій (скорочених) також встановлено заниження ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» податку на додану вартість у розмірі 3 438 897, 00 грн, з них у жовтні 2015 року в сумі 144 857, 00 грн, у листопаді 2015 року у сумі 112 518, 00 грн, у грудні 2015 року у сумі 3 181 522, 00 грн.

Так, Головне управління ДФС у Чернігівській області під час перевірки дійшло висновку, що ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» неправомірно не включило ВМД № 50001000/2015/000279 від 13.01.2015 року в декларацію з ПДВ в січні 2015 року. Внаслідок наведеного порушення позивач донараховано грошових зобовязань з ПДВ у січні 2015 року на суму 300 270, 43 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час судового засідання встановлено, що питання експорту кукурудзи ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» було досліджено податковим органом під час іншої перевірки, за результатами якої було складено акт № 365/25-14-15-109/35289259 від 17.07.2015 року. В зазначеному акті перевірки встановлено, що експорт кукурудзи контрагентам за кордон ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції» здійснювався відповідно до ВМД 500010003/2015/000279 від 13.01.2015 на суму 7363028,28.

В акті перевірки від 17.07.2015 податковий орган зазначив, що до перевірки була надана ВМД від 13.01.2015 р. за № 279 на суму 7 363028,3 грн., яка не була відображена у декларації з ПДВ (0121) за січень 2015 року, що є порушенням пп. 3 п. 3 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966.

У зв'язку з вищезазначеним, ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції» було завищено суму експортних операцій (р. 2.1 декларації 0121 за грудень 2014 року) та занижено суму експортних операцій (р. 2.1 декларації 0121 за січень 2015 року) на суму 7363028,00 грн., дане порушення призвело до невірного розрахунку суми р. 16.3., яку підприємство включило до декларації з ПДВ за грудень 2014 року (0110).

ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції» було оскаржено зазначені висновки податкового органу до суду. Чернігівським окружним адміністративним судом по справі № 825/3206/15-а за адміністративним позовом Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" до Новгород-Сіверської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень.

Суд, надаючи правову оцінку обставинам справи зазначив, що відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Із аналізу наведеної норми слідує, що датою виникнення податкового зобов'язання з податку на додану вартість вважається дата, що настала раніше, або дата зарахування коштів на поточний рахунок платника податку або дата оформлення митної декларації в разі експорту товару.

Суд в постанові зазначив, що як свідчать виписки по рахунку позивача за грудень 2014 року кошти за поставлену кукурудзу від зовнішньоекономічного контрагента позивача Gavilon Grain, LLC (США) надійшли протягом грудня 2014 року. Остання дата надходження грошових коштів є 25.12.2014.

Таким чином, дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку на додану вартість є першою відносно дати оформлення вантажно-митної декларації 13.01.2015, тобто, саме з нею законодавець пов'язує дату виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Отже, саме в грудні 2014 року у позивача виник обов'язок сформувати податкове зобов'язання з ПДВ за наслідками зовнішньоекономічних відносин з Gavilon Grain, LLC (США).

Згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015 постанова Чернігівського окружного адміністративного суду була залишена без змін та набрала законної сили.

Враховуючи наведене, наявне судове рішення, яким досліджувались та встановлені обставини здійснення ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» експорту кукурудзи згідно ВМД 500010003/2015/000279 від 13.01.2015 та встановлено правомірність визначення платником податку дати виникнення податкового зобовязання за вказаними операціями за датою зарахування на рахунок коштів за поставлений товар.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність формування ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції» податкового зобовязання з ПДВ за результатами експортної операції в грудні 2014 року, а не в січні 2015 року, як того вимагає ГУ ДФС у Чернігівській області.

Щодо посилань відповідача на те, що предметом дослідження в справі № 825/3206/15-а була інша вантажно-митна декларація суд не приймає до уваги, оскільки дата ВМД та її номер (ВМД 500010003/2015/000279 від 13.01.2015) повністю збігається. Суд звертає увагу, що сума 7 363028,30 грн, це сума вартості товару за вантажно-митною декларацією, а під час проведення двох перевірок стосовного одного і того самого порушення податковим органом двічі визначено різні суми податку на додану вартість, який підлягає донарахуванню. Таким чином, суд вважає безпідставними посилання відповідача щодо того, що ці вантажно-митні декларації є різними, оскільки суми податкового зобовязання за висновками двох актів не співпадають.

Щодо технічної помилки в уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у березні 2015 року на суму 1 657 600, 00 грн.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 966 від 23.09.2014 усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію з позначкою «0110» (загальна податкова декларація), у якій відображаються розрахунки з бюджетом, при цьому пунктом 5 Розділу І Порядку передбачено, що платники податку, які згідно зі статті 209 Розділу 5 ПКУ застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства також рибальства, крім декларації 0110, подають податкову декларацію з позначкою 0121/0122/0123 (далі-декларація 0121-0123), яка є невідємною частиною звітності за відповідний звітний період (тобто спеціальну податкова декларація). До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею.

Виходячи з вищевказаного ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» було обрано спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства та подавались декларації з позначкою 0121.

Саме до спеціальної податкової декларації з позначкою 0121 за січень, лютий, березень 2015 року відповідно до ст. 50 ПКУ позивачем 15.05.2015 були подані уточнюючі розрахунки до Розділу III відповідних спеціальних податкових декларацій, в яких було збільшено Рядок 24 «суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду» на суму 1 657 600,00 грн.

Також 20.05.2015 р. було подано спеціальну податкову декларацію з позначкою 0121 за квітень 2015 р., в якій ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» були враховані уточнені показники відємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного періоду на суму 1 657 600,00 грн., що знайшло своє відображення у рядку 20 цієї спеціальної податкової декларації за квітень 2015 року. Уточнені показники були також відображені позивачем в податкових деклараціях за червень, липень 2015 року (а.с. 84-104 Т.4)

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 966 від 23.09.2014 у разі якщо виправлення значення рядка 24 у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або п'ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

У разі якщо виправлення значення рядка 24 у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

Відповідно до абз. 2, 3,4,5 п. 50.1 ст. 50 ПК України платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Аналіз наведеного свідчить про те, що платник податку при виборі порядку уточнення своїх податкових зобовязань користується альтернативою при виборі способу уточнення в разі, якщо виправлення рядка 24 у майбутніх періодах не впливало на показники рядків 23 та 25 декларації. У такому випадку позивач мав право або подати уточнюючий розрахунок, або виправити власні помилки шляхом внесення відповідних даних до податкової декларації наступних періодів. У випадку коло б значення рядку 24 впливало на рядки 23 та 25 у позивача відсутня альтернатива дій щодо уточнення своїх податкових зобовязань, та його обовязком є подавати уточнюючі розрахунки.

Позивач скориставшись наданим йому правом, щодо вибору порядку уточнення податкових показників та зазначив у складі податкової декларації за наступний податковий період (податкова декларація за квітень 2015 року) відповідні уточнені показники (сума податкового кредиту) вірні/належні (а.с. 84-87).

Відповідач наполягає на тому, що в подальшому ПП Новгород-Сіверські аграрні інвестиції не було враховано значення рядка 24 у сумі 1 657 600 грн. в рядку 29 Збільшено/зменшено залишок відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на підставі уточнюючих розрахунків Податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2015 року, чим порушено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 р. № 966 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 р. за № 1267/26044.

Суд вважає такі посилання податкового органу безпідставними виходячи з того, що відповідно до п. 3 Розділу IX Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість суми від'ємного значення податку попередніх податкових періодів, що обліковуються у (Д2) (додаток 2), до розділу III декларацій 0110 за звітні (податкові) періоди, починаючи з лютого 2015 року / I кварталу 2015 року, не переносяться, а відображаються в розділі IV таких декларацій.

Розділ IV заповнюється лише у декларації 0110.

Розділ IV спеціальної податкової декларації як раз і включає в себе рядок 29 «Збільшено/зменшено залишок відємного інших звітних (податкових) періодів на підставі уточнюючих розрахунків».

Таким чином, відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість п. 29 Розділ IV податкової декларації заповнюється в загальній а не в спеціальній податковій декларації. Оскільки сума в розмірі 1 657 600,00 грн. уточнювалась в спеціальних податкових деклараціях з позначкою 0121 за січень, лютий, березень 2015 р., а не в загальних деклараціях з позначкою 0110, тому позивач не повинен був заповнювати Рядок 29 Розділу IV спеціальної податкової декларації взагалі. Отже, донарахування ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» податкових зобовязань з ПДВ на суму 1 657 600,00 грн. є незаконним.

Щодо донарахування податкових зобовязань з ПДВ на суму 1 314 639,53 грн. суд вважає, що таке донарахування є протиправним з огляду на наступне.

Відповідно до п. 209.2 ст. 209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Для перерахування суми податку із рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість на спеціальний рахунок платника в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку на спеціальний рахунок платника в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, перерахування коштів на спецрахунок є підтвердженням факту сплати грошових зобовязань з ПДВ. При цьому Податковий кодекс України не містив жодної заборони щодо сплати грошових зобовязань (зокрема і по спеціальним податковим деклараціям) наперед. Маючи таке право, ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» здійснювало переховуння коштів на спецрахунок наперед, що і являється також сплатою грошових зобовязань з ПДВ наперед. Саме це підтверджується актами звірки позивача і відповідача по відповідному податку (а.с. 20-21, 105-115 Т.4).

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Таким чином, платник податку може сплатити грошові зобовязання з податку на додану вартість власними коштами, що у нього наявні, або коштами, які були надмірно сплачені як сума податку наперед. При цьому сплата грошових зобовязань з ПДВ наперед не є порушенням і не суперечить нормам ПК України щодо строків сплати податків і зборів, зокрема статтям 31 та 57 ПК України, на які посилається ГУ ДФС у Чернігівській області.

Враховуючи те що оскільки у позивача наявне право сплачувати свої податкові зобовязання за рахунок коштів, що були сплачені надмірно, тобто наперед, а також враховуючи те, що податковий орган не заперечує факту наявності такої переплати, суд вважає, що відповідач помилково вважає що ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» мало обовязок повторно сплачувати суму нарахованих грошових зобовязань ще й у строки, визначені в статтях 31, 57 ПК України. Таким чином, донарахування позивача податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 1 314 639,53 грн є безпідставним.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що висновки ГУ ДФС України про заниження позивачем суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 3 272 509,96 грн. є безпідставним, а тому і нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 818 127,49 грн, , з огляду на ст. 123 Податкового кодексу України, також є протиправним.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині донарахування грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 3 272 509,96 грн. (основна суми донарахування) та в частині нарахованих штрафних санкцій в розмірі 818 127,49 грн., а відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення на вказані суми діяв неправомірно, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.08.2016 в частині, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно із ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»). Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подачу адміністративного позову, апеляційної і касаційної скарги.

Таким чином, процесуальне законодавство встановлює різні обєкти справляння судового збору та розрізняє позовні заяви, апеляційні скарги та касаційні скарги. При розгляді судом відповідної інстанції або позовної заяви, або апеляційної і касаційної скарг він повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, що понесені сторонами. При цьому суд першої інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат за подачу позовної заяви.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до повноважень Чернігівського окружного адміністративного суду входить вирішення питання про розподіл судових витрат за подачу до адміністративного суду позовної заяви, а отже на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена під час звернення до суду з позовною заявою в розмірі 61 359,56 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області № НОМЕР_1 від 12.08.2016 про збільшення сум грошового зобовязання в частині основної суми донарахування в розмірі 3 272 509,96 грн. та в частині нарахованих штрафних санкцій в розмірі 818 127,49 грн.

Присудити здійснені Приватним підприємством "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" () судові витрати в розмірі 61 359 (шістдесят одну тисячу триста п'ятдесят дев'ять) грн. 56 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11 ).

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур