Справа № 570/457/17
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 липня 2017 року м. Київ К/800/22819/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівному Департаменту патрульної поліції - старшого лейтенанта поліції Лапчук Ангеліни Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції Лапчук А.О., у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №126281 від 25.01.2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наступного.

Судами встановлено, що 25.01.2017 Інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівному Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Лапчук А.О. винесено постанову серії АР № 126281 про накладення стягнення за адміністративне порушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП України, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого даною статтею КУпАП України та накладено штраф у розмірі 425 грн.

В оскарженій постанові серії АР №126281 стверджується, що позивач 25.01.2017 о 05 год. 00 хв. ранку, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судами встановлено, що ніякими доказами не підтверджене отримання позивачем водійського посвідчення 25.01.2017. Натомість в матеріалах справи міститься картка обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої посвідчення водія НОМЕР_2 від 18.05.2016, вилучене 22.07.2016 та результат пошуку ПВ станом на 19.04.2017, відповідно до якого статус посвідчення водія - вилучений.

Таким чином ОСОБА_1, під час його зупинки 25.01.2017 посвідчення водія надати не міг, оскільки воно було вилучене.

Враховуючи вищенаведене, суди дійшли до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що ним було надано усі необхідні документи для перевірки, в тому числі водійське посвідчення, а посилання відповідача на те, що водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.05.2013 видане на ім'я позивача вилучене ще 22.07.2016 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є необгрунтованим, адже на той час позивачу було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 строком на три місяці. Крім того, вказує, що оскільки судом не приймалось жодних рішень про позбавлення права керування транспортним засобом відносно ОСОБА_1, останній звернувся до Управління патрульної поліції про повернення йому водійського посвідчення та отримав його на момент винесення оскаржуваної постанови - 25.01.2017.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівному Департаменту патрульної поліції - старшого лейтенанта поліції Лапчук Ангеліни Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка