Справа № 462/887/17
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/887/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюка А.І.

при секретарі - Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Луцьку та інспектора СРПП Луцького РВП Геліч Сергія Васильовича про скасування постанови, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії БР № 370116 у справі про адміністративне правопорушення від 09.02.2017 року та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що правопорушення не вчиняв, в протоколі не відображено дійсні обставини події, а факт вчинення правопорушення не доведений жодними доказами. При цьому зазначив, що інспектором поліції при винесенні постанови порушені ст. 268, 276, 278, 279 КУпАП не взято до уваги його пояснень, а докази по справі не досліджувались. На думку позивача відповідач повинен був представити докази, на підставі яких було винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора поліції є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засідання представник позивача просила позов задовольнити, скасувати постанову винесену працівником поліції.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.128 КАС України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП Порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, - працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Судом встановлено, що 09 лютого 2017 року біля 15-20 інспектором СРПП Луцького РВП старшим лейтенантом поліції Геліч Сергієм Васильовичем було зупинено водія ОСОБА_1 на автодорозі Н-17, станція Несвіч. Після чого інспектором СРПП Луцького РВП старшим лейтенантом поліції Геліч Сергієм Васильовичем було винесено постанову БР № 370116 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, останній, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, здійснив обгін на перехресті чим порушив вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, суд вважає, що відповідачі не довели того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови було прийняте зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, суду не представлено.

Відповідачі мали можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.4 ст.128 КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Суд приймає до уваги пояснення позивача наведені в позові та надані його представником в судових засіданнях. При цьому, відповідачами не представлено суду доказів на спростування таких тверджень позивача.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором поліції порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачами не представлено жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов в частині скасування спірної постанови слід задовольнити.

В силу частини 1 статті 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Так, вищенаведеною процесуальною нормою передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті, зокрема, у разі часткового задоволення позовних вимог. Однак, відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження, у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 6 - 12, 69, 71, 86, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії постанову БР № 370116 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП - скасувати.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі Апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: А.І.Кирилюк