Справа № 826/4286/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
826/4286/16 Головуючий у 1-й інстанції Смолій І. В.
Суддя-доповідач Беспалов О.О.
06 липня 2017 року м. Київ
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасовано. В цій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення, а в іншій частині зазначену постанову залишено без змін.
Вважаю, що у даній справі Київський апеляційний адміністративний суд дійшов помилкових висновків з огляду на наступне.
При цьому, пунктом 1.8 названого Договору передбачено, що Зарахування вкладу на рахунок здійснюється здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.
У разі, якщо в день укладення сторонами договору вкладник не здійснить перерахування коштів, що становить суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 10.02.2015 № 45661246, кошти у сумі 8000 доларів США було перераховано фізичною особою - ОСОБА_4 на вкладний (депозитний) рахунок позивача у день укладення договору, тобто 10.02.2015.
26.05.2015 позивач звернувся до ПАТ "Дельта Банк" із письмовою заявою про надання інформації щодо включення/не включення до Переліку вкладників банка.
Таким чином, єдиною підставою, з якої позивача не визнано особою, яка набула право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та не було включено до відповідного переліку, є визнання укладеного між позивачем і Банком договору банківського вкладу (депозиту) нікчемним саме з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Відповідно, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд фактично визнав правомірними такі дії та висновки Уповноваженої особи Фонду.
З цього приводу вважаю необхідним зазначити наступне.
Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
У всякому випадку, належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять, водночас, доводи, які не підтверджені доказами, є припущеннями і не можуть прийматися судом до уваги, за виключенням випадку якщо вони визнаються іншою стороною у справі.
У зв'язку із цим, посилання відповідача на те, що передбачена п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону перевага полягала у тому, що кошти були зараховані позивачу від ОСОБА_5 з метою отримання третьою особою відшкодування коштів за рахунок Фонду за допомогою бенефіціара - позивача, що в результаті було спрямовано на збільшення видатків ФГВФО, з якими погодився суд, є припущенням з огляду на недоведеність цієї обставини належними і допустимими доказами.
Також, звертаю увагу на те, що відповідачем не зазначено, які конкретно переваги надано саме позивачу при укладанні такого договору, як і не надано доказів надання цих переваг.
При цьому, перерахування коштів з рахунку іншої особи на депозитний рахунок Позивача не лише не заборонене діючим законодавством, а і прямо дозволено діючими нормативними актами (ст. 1062 ЦК України, а також п. 10.12 Інструкції НБУ № 492 від 12.11.2003)
На мою думку, не заслуговують на увагу і доводи відповідача з приводу того, що на момент укладення договору банківського вкладу між позивачем і Банком діяла постанова Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних", яким було заборонено банку проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб, з огляду на те, що існування вказаної постанови не є підставою для визнання договору банківського вкладу нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону 4452-VI.
Поряд із цим, відповідно до копії платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 10.02.2015 № 45661246 на депозитний рахунок позивача надійшли кошти у сумі 8000 доларів США
Отже, кошти було перераховано до запровадження тимчасової адміністрації, при цьому факт зарахування коштів відповідач не заперечує, а назване платіжне доручення є належним і допустимим доказом на підтвердження цієї обставини.
З урахуванням наведеного, вважаю, що у межах спірних правовідносин відповідачем не доведено існування підстав, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону 4452-VI, для віднесення спірного правочину до нікчемних. Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
З приводу посилання апеляційного суду, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на ту обставину, що кошти на депозитний рахунок ОСОБА_3, всупереч умовам укладеного між ним і Банком договору, надійшли не від самого позивача, а від третьої особи - ОСОБА_5, то вважаю, що зазначена обставина не охоплюється диспозицією п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону 4452-VI.
З огляду на викладене, не погоджуюся з рішенням про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.3 ст.25 КАС України, суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Цей документ не оголошується в судовому засіданні, приєднується до справи і є відкритим для ознайомлення.
Користуючись таким правом, не погоджуюся з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у зв'язку з недотриманням при її прийнятті принципів законності та рівності вкладників банку перед законом.
Суддя Київського апеляційного
адміністративного суду О.А. Губська