Справа № 804/2189/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 р. Справа № 804/2189/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу №5260/10/04-08-17-13 від 31.03.2016р.;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» №233-23 від 31.03.2016р.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не з'явився, однак, надав клопотання, в якому зазначав, що не заперечує проти розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідач адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено перевірку позивача з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт від 22.06.2010р. №0138/04/08/23/НОМЕР_1.
Вважаючи означені рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.12.2011р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2011р. у справі №2а-8915/10/0470 залишено без змін, а апеляційну скаргу контролюючого органу без задоволення.
В подальшому відповідачем було подано касаційну скаргу на рішення суду першої та апеляційної інстанції.
Так, постановою Вищого адміністративного суду України від 17.09.2015р. касаційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби задоволено та скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року. Прийнято у справі нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
При цьому, п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
При цьому доказів сплати вищевказаних грошових зобов'язань протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження, як того вимагає п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 суду не надав.
Судом також встановлено, що на час розгляду цієї справи у позивача наявний податковий борг з земельного податку з фізичних осіб у сумі 115,70грн., який останнім не оскаржено, а отже він є узгодженим. Доказів щодо спростування означеного ОСОБА_1 не надано.
Так, податковим боргом відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.3 ст.59 цього Кодексу податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
На виконання приписів ст.59 ПК України відповідачем 31.03.2016р. було сформовано та надіслано засобами поштового зв'язку податкову вимогу форми «Ф» №233-23 про сплату позивачем наявного у нього на той час податкового боргу на суму 294638,70грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято податкову вимогу форми «Ф» від 31.03.2016р. №233-23.
Відповідно до п.88.1, п.88.2 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
При цьому п.89.1 ст.89 ПК України встановлено, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Згідно з п.89.2 ст.89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Таким чином, умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу є наявність у такого платника податків податкового боргу.
Як свідчать матеріали справи, 31 березня 2016 року заступником начальника Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Сіленко А.В. прийнято рішення №5260/10/04-08-17-13 про опис майна, що перебуває у власності ОСОБА_1, у податкову заставу, у зв'язку із наявністю у останнього податкового боргу.
З огляду на означене, та враховуючи встановлення судом наявності у позивача на час винесення рішення про опис майна у податкову заставу податкового боргу у сумі 294638,70грн. відповідно до податкової вимоги форми «Ф» від 31.03.2016р. №233-23, правомірність якої було визнано раніше у цій справі, суд також приходить до висновку про правомірність рішення №5260/10/04-08-17-13 від 31.03.2016р. про опис майна у податкову заставу.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, приймаючи оскаржувані рішення, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.94 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова