Справа № 748/1568/17
Суддя: Майборода С. М.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/40/17
Єдиний унікальний № 748/1568/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року місто Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити та виплачувати пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 р. при призначенні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 10.05.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

Свої вимоги мотивував тим, що у жовтні 2000 року був звільнений з лав Збройних Сил України в запас за станом здоров'я. Перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки йому була призначена пенсія за вислугу років. Після звільнення з лав Збройних Сил України, з серпня 2001 року він постійно працював та сплачував у встановленому порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 05.05.2017 року позивачу виповнилось 60 років і він набув права на отримання пенсії на загальних підставах за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем надано копію Розпорядження № 160461 від 19.05.2017 року про призначення позивачу пенсії за віком з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії. Виходячи з наданого розпорядження, відповідачем не застосовано показник середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік, у розмірі 1 197, 91 грн. Листом від 06.06.2017 року відповідачем повідомлено про те, що не має правових підстав повторно призначити позивачеві пенсію, тому його переведено з пенсії за вислугу років згідно Закону України від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вважає такі дії відповідача протиправними.

В судове засідання позивач не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши про підтримання позовних вимог.

Відповідач надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. У запереченнях проти позову відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На день звернення йому вже була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку позивач отримує з 31.10.2000. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором, тобто Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України не має правових підстав повторно призначити позивачу пенсію, а тому він переведений з пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, судом встановлено наступне.

31.10.2000 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років, що підтверджується посвідченням серії ІІ № 114929. Згідно даного посвідчення встановлено, що ОСОБА_1 являється ветераном військової служби (а.с. 5).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після виходу на пенсію позивач продовжував працювати та з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Досягнувши пенсійного віку, 10 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком та подав для цього необхідні документи (а.с. 13).

Провівши переведення на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, Чернігівським об'єднаним управлінням ПФУ розмір пенсії за віком обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та становить 2 624,29 грн., при розрахунку пенсії застосований показник середньої заробітної плати (доходу) за повний 2007 рік у розмірі 1 197,91 грн., що підтверджується розпорядженням № 160461 від 19.05.2017 року (а.с. 17-18).

Приписами частини п'ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 р визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Поняття соціального захисту військовослужбовців визначено приписами статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та означає діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника), на інший.

При цьому, пенсія за вислугу років Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону, а регламентована зовсім іншим нормативно-правовим актом Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічний правовий підхід викладено в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 р. по справі № 21-612а14 та від 22.12.2015 р. по справі № 21-4071а15, висновки якого, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для суб'єктів владних повноважень та мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону

України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Крім того, після звільнення із Збройних Сил України позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а отже, на момент призначення пенсії за віком набув право на застосування при її розрахунку показника середньої заробітної плати за попередні три роки, тобто 2014-2016 рр., а показник середньої заробітної плати за 2007 рік застосований відповідачем за період, який взагалі не має відношення до призначення позивачу пенсії за віком у 2017 році, що вказує на протиправність таких дій відповідача і порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення в частині отримання пенсії у розмірі, визначеному законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. за таких підстав судовий збір на користь позивача підлягає стягненню з Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 69-79, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити та виплачувати пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 р. при призначенні ОСОБА_1 розміру пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 10.05.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів у порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя С.М.Майборода