Справа № 823/764/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року справа № 823/764/17

12 год. 25 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до колективного сільськогосподарського товариства Родниківка про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2017 року до суду з позовною заявою звернулося Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, в якій просить стягнути з КСП Родниківка на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 46145,05 грн адміністративно господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами у 2016 році та 553,80 грн пені за несплату зазначених санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в 2016 році відповідно до його звіту не виконав вимоги чинного законодавства щодо виконання нормативу на працевлаштування інвалідів, не здійснив передбачених законодавством заходів щодо такого працевлаштування, у звязку з чим має сплатити адміністративно господарські санкції з урахуванням пені.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, натомість надав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що він виконав всі передбачені законодавством заходи, спрямовані на працевлаштування інваліда на своєму підприємстві. Тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, у звязку з таким.

Відповідно до абз.2 ст.19 Конституції України державні органи, органи місцевого самоврядування та їх службові і посадові особи зобовязані діяти виключно в межах та спосіб, визначені законом.

Згідно з підп.1 п.5 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (далі Фонд), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 14.04.2011 №129, Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені.

Обов'язок підприємства, установи, організації, фізичної особи, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлений ч.3 ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі Закон №875-ХІІ).

Ч.1 ст.19 Закону №875-ХІІ встановлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця. Відповідно до ч.3 зазначеної статті підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Згідно з ч.11 ст.19 вказаного Закону норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Отже, на законодавчому рівні імперативно визначено єдиний норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів та порядок його обчислення.

Вимоги до особливостей організації робочого місця для інвалідів передбачено ч.3 ст.18 Закону №875-ХІІ, відповідно до якої суб'єкти господарювання, які працевлаштовують інваліда, зобов'язані створювати для них робочі місця, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Суд встановив, що колективне сільськогосподарське товариство Родниківка зареєстроване як юридична особа з 16.08.2001 ().

Згідно з даними поданого відповідачем звіту до Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів форми №10-ПІ середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2016 році становила 91 осіб. Отже кількість робочих місць, які повинні бути створені для працевлаштування інвалідів на підприємстві, 4 штатні одиниці. Водночас, працюючих інвалідів згідно з даними цього звіту у 2016 році 3 особи.

П.4 ч.3 ст.50 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI «Про зайнятість населення» встановлений обовязок роботодавців своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 (далі Порядок №70), роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до п.5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 №316, форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

На підставі комплексного аналізу вищезазначених правових норм та положень підзаконних нормативно - правових актів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов'язку надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і протягом трьох днів звітувати про наявність вільних робочих місць (вакансій) призначених для працевлаштування інвалідів шляхом подання до центру зайнятості звітів форми 3-ПН.

Суд встановив, що відповідач 07.06.2016 подав Уманському районному центру зайнятості звіт форми №3-ПН "Звіт про наявність вакансій", з якого вбачається наявність 1 вільної вакансії юриста для працевлаштування інваліда.

У звязку з цим, 07.06.2016 Уманський районний центр зайнятості направив відповідачу для працевлаштування інваліда ОСОБА_1, який наказом від 08.06.2016 №33 прийнятий на роботу відповідачем на посаду юриста. 14.07.2016 вказана особа звільнена із займаної посади.

Разом з тим, в порушення п.5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 №316, відповідач протягом трьох днів не повідомив центр зайнятості про наявність вакансії для працевлаштування інваліда.

Крім того, згідно з даними Уманського районного центру зайнятості, викладеними у листі від 17.03.2017 №05-15/510, протягом 2016 року на обліку у центрі зайнятості перебувало 9 осіб з інвалідністю, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Неповідомлення про наявність вакансій уповноважених органів, установ, організацій (у тому числі місцевого центру зайнятості, спілки організацій інвалідів, тощо), відсутність розміщення таких повідомлень в засобах масової інформації (у тому числі друкованих) підтверджують порушення вимог Стандартних правил забезпечення рівних можливостей для інвалідів, прийнятих Генеральною Асамблеєю ООН 20 грудня 1993 року, а також Державної типової програми реабілітації інвалідів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 року №1686.

Стосовно доводів відповідача про те, що ним виконано норматив працевлаштування інвалідів у 2013 році та працевлаштована одна особа, якій відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, а саме: ОСОБА_2, - суд взяв до уваги таке.

Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 року №286 (далі Інструкція №286), середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору.

Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з'явились або не з'явились на роботу.

Водночас, згідно з абз.1 п.3.2.1 розділу 3 цієї Інструкції середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.

Положеннями пункту 3.4 щодо Інструкції заповнення форми звітності № 10-ПІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів визначено, що дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення).

Суд звернув увагу, що відповідно до наказу від 08.06.2016 №33 відповідач працевлаштував інваліда ОСОБА_1 на посаду юриста, який звільнений з цієї посади 14.07.2016. При цьому, взявши до уваги середньооблікову кількість штатних працівників відповідача у 2016 році та кількість відпрацьованого часу інвалідом (1 місяць 6 днів), керуючись вищевказаними нормами законодавства щодо порядку обчислення середньооблікової кількості інвалідів, суд дійшов висновку, що відповідач вважається таким, що не виконав вимоги ч.1 ст.19 Закону №875-ХІІ.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не вчинив всіх передбачених законодавством заходів щодо створення умов для працевлаштування інвалідів, що свідчить про наявність вини відповідача як умови настання господарсько-правової відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11.06.2013 у справі № 21-63а13.

Відповідно до ч.1 ст.238 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-ІV (далі ГК України) адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання.

Ч.ч.1-2 ст.218 ГК України передбачають, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Доказів наявності таких обставин відповідач не надав.

Ст. 20 Закону №875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції згідно з ч.3 ст.20 Закону №875-ХІІ розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Як вбачається зі звіту форми №10-ПІ, наданого відповідачем до Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2016 рік становила 46145,05грн. Останнім днем сплати адміністративно-господарських санкцій є 15 квітня 2017 року, у зв'язку з чим відповідачу нарахована пеня за прострочення термінів сплати у розмірі 553,80грн (13,00%(облікова ставка НБУ)*120/100/365*30(кількість днів прострочення)*46145,05грн).

Суд встановив, що добровільно відповідач ці суми коштів не сплатив, а отже позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158 165, 254 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити повністю.

Стягнути з колективного сільськогосподарського товариства Родниківка (20324, Черкаська обл., Уманський район, с.Родниківка, вул.Гагаріна, буд.1Б; ) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18002, м.Черкаси, вул.Благовісна, буд.269/105; ) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця інвалідами у 2016 році в сумі 46145,05грн (сорок шість тисяч сто сорок пять гривень 05 коп.) та пеню в розмірі 553,88грн (пятсот пятдесят три гривні 88коп.).

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання постанови. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3.Копію постанови направити сторонам.

Суддя В.П. Тимошенко

Постанова внесена до автоматизованої системи діловодства суду 10.07.2017