Справа № 509/2331/16-а
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/2331/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» до Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, 3-тя особа : ЖБК «Лагуна» про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2016 року, представник позивачів звернувся до суду з названим адміністративним позовом, в якому просив суд, визнати поважним та поновити їм строк звернення до суду, визнати протиправним та скасувати рішення Сухолиманської с/р Овідіопольського району Одеської області № 426-VI від 09.07.2015 р. «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання (розробку) проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовною площею 15 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд членів кооперативу в с. Сухий Лиман», поклавши на відповідачів судові витрати, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прямо порушує права та інтереси позивачів.

Відповідно до розпорядження Овідіопольського райсуду Одеської області та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями № 1 від 12.01.2017 р. вказані матеріали адміністративної справи були розподілені в провадження судді Гандзій Д.М. у зв'язку зі звільненням з посади судді Овідіопольського райсуду Одеської області Курочки В.М. у відставку

В судовому засіданні представник позивачів повністю підтримав свої позовні вимоги.

Представник відповідачів в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, мотивуючи його необґрунтованістю, безпідставністю та з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник 3-ої особи ЖБК «Лагуна» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши досуду письмову заяву, в якій просив суд, розглянути справу без участі їхнього представника на підставі наявних у справі матеріалів (а.с. 239).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України - правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 12,39 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Використання земель житлової та громадської забудови - здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і правил.

Умовами статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Стаття 124 ЗК України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Частинами 1 та 2 статті 159 ЗК України передбачено, що земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви.

Статтею 33 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження : підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів. Реєстрація суб`єктів права власності на землю, реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі, видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею. Організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Стаття 34 цього ж Закону передбачає - виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Як вбачається зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Статтею 144 Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування та зазначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законом України зупиняється у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 р. із змінами, внесеними з постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 р. № 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України від 05.06.2003 р. № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай), вирішує відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України від 19.06.2003 р. № 973-IV «Про фермерське господарство» питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів).

В інших випадках - суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

При розгляді справ за адміністративними позовами до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо нерозгляду заяви про надання земельної ділянки в оренду, про передачу земельної ділянки у власність, суди вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду (передачу у власність), що не належить до компетенції суду.

Приписи ч. 1 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначають необхідність розробки документації із землеустрою з урахуванням положень плану зонування та/або детального плану територій.

Крім того, чинне законодавство України - визначає необхідність розробки містобудівної документації для населених пунктів, але не містить імперативного припису, відповідно до якого весь обсяг містобудівної документації та, зокрема, детальні плани територій мають бути розроблені впродовж певного часу чи до визначеного моменту.

При чому, здійснення за власної ініціативи та за рахунок бюджетних коштів розробки землевпорядної та містобудівної документації для формування певних земельних ділянок, визначення їх місцезнаходження, розмірів, меж, а відповідно, і самої кількості земельних ділянок - є правом, а не обов'язком органів місцевого самоврядування.

Таким чином, на думку суду, приписами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ЗК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - не встановлені обов'язки місцевих рад чи їх виконавчих органів здійснити передбачені земельним та містобудівним законодавством заходи щодо утворення певної кількості земельних ділянок, оскільки містобудівна діяльність і планування та забудова територій, як один з її напрямів, що полягає у розробленні містобудівної документації, є тривалими процесами, не обмеженими у часі, та мають здійснюватися уповноваженими суб'єктами впродовж всього часу їх діяльності у відповідності до положень земельного та містобудівного законодавства, а заходи по забезпеченню доступності та повноти інформації мають вживатись уповноваженими на те органами після утворення такої інформації.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд встановив, що оскаржуваним рішенням Сухолиманської сільради Овідіопольського району Одеської області XXXV сесія VI скликання № 426-VI від 09.07.2015 р. «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання проекту відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд членів кооперативу в с. Сухий Лиман» на підставі п. 34 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 12,19,38 - 41,93,123, 124 Земельного кодексу України, ст.ст. 25,26 Закону України „Про землеустрій" та заяви і наданих матеріали голови житлово-будівельного кооперативу «Лагуна» було вирішено : надати житлово-будівельному кооперативу «Лагуна» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовною площею 15,0 га в селі Сухий Лиман (в межах населеного пункту) для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за рахунок земель, не наданих у власність та користування (землі житлової та громадської забудови), точну площу земельної ділянки, встановити шляхом геодезичної зйомки в процесі виготовлення проекту землеустрою, в разі наявності на земельній ділянці підземних комунікацій, обов'язково передбачити узгодження проекту відведення з власниками підземних та надземних комунікацій та службами, які їх обслуговують і експлуатують, провести інвентаризацію будівельних матеріалів, які знаходяться на вказаних земельних ділянках, ЖБК «Лагуна», забезпечити здійснення фінансування відповідних робіт з інвентаризації, виготовлений проект землеустрою, щодо відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, подати до сільської ради для розгляду та затвердження у встановленому порядку, до затвердження проекту землеустрою, укласти з власником будівельних матеріалів відповідний цивільно-правовий договір щодо подальшої юридичної долі майна, контроль за виконанням даного рішенням покласти на депутатську комісію Сухолиманської сільської ради з питань земельних ресурсів та охорони природного середовища та рішення набуває чинності після включення до членів кооперативу «Лагуна» 50-ти мешканців с. Сухий Лиман за поданням списку сільською радою (а.с. 100).

При цьому, як встановив суд, рішенням Сухолиманської с/р IX сесії VII скликання № 153 -VII від 14.07.2016 р. «Про скасування рішення № 426 XXXV сесії VI скликання Сухолиманської сільської ради від 09.07.2015 р. «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання проекту відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Сухий Лиман» на підставі заяви ЖБК «Лагуна» про неможливість виготовлення проектно-технічної документації на оренду земельної ділянки наданої ЖБК «Лагуна» згідно рішення № 426 XXXV сесії VI скликання Сухолиманської сільської ради від 09.07.2015р. «Про надання ЖБК «Лагуна дозволу на складання проекту відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Сухий Лиман» було - скасоване рішення Сухолиманської сільради Овідіопольського району Одеської області XXXV сесія VI скликання № 426-VI від 09.07.2015 р. «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання проекту відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в с. Сухий Лиман» (а.с. 101).

Конституційний Суд України у Рішенні від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, у п. 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування - не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Незважаючи на рішення КСУ - вищевказане рішення Сухолиманської с/р IX сесії VII скликання № 153 -VII від 14.07.2016 р. «Про скасування рішення № 426 XXXV сесії VI скликання Сухолиманської сільської ради від 09.07.2015 р. «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання проекту відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Сухий Лиман» є чинним на сьогодні і ніким не оскаржене, а тому враховується судом при розгляді даного адміністративного позову.

Позов обґрунтовується тим, що на підставі державного акту на право користування землею Б № 031751, виданий Уренгойському ремонтно-будівельному дорожньому тресту «Уренгойгаздоррембуд», Новий Уренгой, Тюменська область, виконавчим комітетом Овідіопольської районної Ради народних депутатів на підставі розпорядження Ради Міністрів Української РСР № 374-р від 27.10.1989 року, за землекористувачем було закріплено у безстрокове користування 13,0 га землі в селі Сухий Лиман Овідіопольського району для будівництва житлових будинків «по сьогоднішній день діючий, та реєстрація якого ніким не скасована», а також того, що рішенням Сухолиманської сільської ради від 21 серпня 1996 року № 76 тресту «Уренгойгаздоррембуд» було виділено та передано під індивідуальне будівництво земельну ділянку площею 3 га (а.с. 15-28).

Також представник позивачів у позові вказує, що на цих земельних ділянках розміщений: «комплекс нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеними на ній будівлями разом із спорудами та інженерними мережами, складає цілісний майновий комплекс», який як «об'єкти незавершеного будівництва селища газовидобувальників у с. Сухий Лиман Овідіопольського району було внесено до статутного фонду ТОВ "Перспектива» згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Перспектива» від 08.11.2004 року № 6 та із змінами (новою редакцією) Статуту ТОВ «Перспектива», що були затверджені загальними зборами учасників товариства (протокол № 9 від 23.09.05 року) та зареєстровані державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації 20.10.2015 р., було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів, згідно яких єдиним учасником ТОВ є компанія ІНТЕРНЕШНЛ ХЕЛДІНГ ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД, якій належать 100% статутного капіталу товариства, з яких 98,928% складається з майна незавершеного будівництва, в тому числі будинки у кількості 108 штук» (а.с. 34-43).

Обґрунтовуючи визнання протиправним та скасування рішення Сухолиманської сільради Овідіопольського району Одеської області XXXV сесія VI скликання № 426-VI від 09.07.2015 р. «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання проекту відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд членів кооперативу в с. Сухий Лиман», представник позивачів стверджує, що спірна земельна ділянка площею 15 га в с. Сухий Лиман, про яку йде мова в оскаржуваному рішенні Сухолиманської сільської ради вже була виділена іншій особі - Уренгойському ремонтно-будівельному дорожньому тресту «Уренгойгаздоррембуд», що підтверджується відповідним державним актом на право користування землею, який по сьогоднішній день є діючий та реєстрація якого ніким не скасована.

Тобто, земельна ділянка, про яку йде мова в рішенні Сухолиманської сільської ради від 09.07.2015 року не є комунальною власністю територіальної громади Сухолиманської сільської ради».

На думку суду, дії Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо прийняття на своєму пленарному засіданні XXXV сесія VI скликання № 426-VI від 09.07.2015 р. «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання проекту відведення в довгострокову оренду земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд членів кооперативу в с. Сухий Лиман» правомірним і таким, що не порушують жодних прав і свобод позивачів з огляду на приписи ст. 12 ЗК України, ст.ст. 31,33 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно яких, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно із ст.ст. 125,126 ЗК України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.05.2012 року у справі № 5017/461/2012 за позовом Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області до ТОВ «Газпром добича Уренгой» про припинення постійного землекористування, вирішено припинити право постійного користування ТОВ «Газпром добича Уренгой» земельною ділянкою площею 13,0 га в селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, яка була надана на підставі державного акту на право користування землею (серія Б № 031751). Судове рішення набрало законної сили та є чинним по теперішній час (а.с. 73-75).

Постановою Вищого господарського суду України від 26 грудня 2012 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2012 року у справі № 5017/461/2012 скасовано, а рішення господарського суду Одеської області від 30.05.2012 р. у названій справі залишено в силі (а.с. 76-86).

Як встановив суд, позивачам було відомо про рішення господарського суду Одеської області від 30.05.2012 року у справі № 5017/461/2012, так як їхній представник ОСОБА_3 брав участь в судовому засіданні, рішення суду ним було оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду, який постановою від 14.08.2012 року апеляційну скаргу задовольнив, але Вищий господарський суд України постановою від 26.12.2012 року касаційну скаргу Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області задовольнив, скасував постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2012 року, а рішення господарського суду Одеської області від 30.05.2012 року у названій справі залишив в силі.

Відповідно до роз'яснення Держкомзему України від 02.08.2004 № 14-22-6/6835 переоформлення правовстановлюючих документів на землю при реорганізації підприємства має здійснюватися одночасно з реорганізацією. Для внесення змін до кадастрового обліку земельних ділянок, особі зацікавленій в отриманні земельної ділянки у користування, необхідно надати відомості щодо припинення діяльності юридичної особи. При реорганізації юридичної особи, правонаступник повинен звернутися до місцевої ради із заявою про надання земельної ділянки у користування і на підставі рішення оформити правовстановлюючий документ на земельну ділянку для реорганізованої юридичної особи. В разі, якщо правонаступник не звернувся до ради із заявою про надання ділянки і не оформив право користування (власності) землею, то правонаступник реорганізованої юридичної особи не набуває права на землю.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.04.2010 р. № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В матеріалах адміністративного позову відсутні докази того, що ТОВ «Газпром добича Уренгой» як правонаступник Уренгойського ремонтно-будівельного дорожнього тресту «Уренгойгаздоррембуд», на який був виданий державний акт серії Б № 031751, зверталося до Сухолиманської сільської ради з заявою про надання земельної ділянки у власність або користування. ТОВ «Газпром добича Уренгой» всупереч вимогам земельного законодавства не оформило в установленому законом порядку право власності або оренди на землю, тому у відповідача відсутні документи, які підтверджують право користування або володіння земельною ділянкою правонаступником. Більш того, згідно ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Втім, ніхто із користувачів землею систематично не сплачував ні земельний податок, ні орендну плату, що відповідно до статті 141 ЗК України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, що й вирішив господарський суд Одеської області у справі № 5017/461/2012.

Як вбачається із змісту п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади, тобто місцеві державні адміністрації.

Отже, посилання позивачів на державний акт серії Б № 031751 від 1989 року є безпідставним та не являється належним доказом, враховуючи, що земельній ділянці за цим державним актом земельний кадастровий номер не присвоювався, межі земельної ділянки в натурі на місцевості не визначалися та вона не внесена в Публічну кадастрову карту України.

Щодо земельної ділянки площею 3 га, яка була передана «Уренгойгаздоррембуду» під будівництво житлових будинків згідно рішення № 76 Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 21.08.1996 року, то листом за № 379 від 20.09.2001 року на адресу голови виконкому Сухолиманської сільської ради землекористувач в особі керуючого трестом «Уренгойгазавтодор» ОСОБА_4 в зв'язку з припиненням будівництва житлових будинків для робітників і службовців тресту в селі Сухий Лиман попросив цих три гектари неосвоєних земель вилучити із їхнього землекористування. Рішенням № 134 XVI сесії XXIII скликання Сухолиманської сільської ради від 27.09.2001 року «Про відмову підприємством «Уренгойгазавтодор» від земельної ділянки під будівництво жилих будинків 3.0 га землі вилучено із користування заявника та переведено в землі резервного фонду.

На думку суду, зазначеними вище земельними ділянками комунальної власності площею 15 га та 3 га Сухолиманська сільська рада розпорядилася правомірно, в межах своїх повноважень та згідно чинного земельного законодавства України. При цьому будь яких порушень прав та інтересів позивачів не допущено, оскільки позивачі ніякого відношення до цих земельних ділянок не мають.

В позові йде посилання на те, що об'єкти незавершеного будівництва селища газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району було внесено до статутного фонду ТОВ "Перспектива» згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Перспектива» від 08.11.2004 року № 6 та із змінами (новою редакцією) Статуту ТОВ «Перспектива», що були затверджені загальними зборами учасників товариства (протокол № 9 від 23.09.05 року) та зареєстровані державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації 20.10.2015 р., було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів, згідно яких єдиним учасником ТОВ є компанія ІНТЕРНЕШНЛ ХЕЛДІНГ ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД, якій належать 100% статутного капіталу товариства, з яких 98,928% складається з майна незавершеного будівництва, в тому числі будинки у кількості 108 штук.

В даний час селище газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району складається з незавершених будівництвом житлових будинків, що розташовані за адресами: АДРЕСА_4 АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7; АДРЕСА_8; АДРЕСА_9; АДРЕСА_10 та мають різний ступінь готовності. Крім цього побудовані будівлі магазину змішаної торгівлі (вул. Будівельників 16) та прохідної, пожежний резервуар, автодороги, встановлений трансформатор, проведені лінії електропередач та наріжні мережі газопостачання.

Цей комплекс нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеними на ній будівлями разом із спорудами та інженерними мережами, складає цілісний майновий комплекс».

Посилання позивачів щодо об'єктів незавершеного будівництва у вигляді 108 будинків різної ступені готовності та об'єктами інфраструктури, що за визначенням позивача складають цілісний майновий комплекс спростовується наступним.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області частково задоволені, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 січня 2013 року в частині визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» на майновий комплекс селища газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, що складається з незавершених будівництвом будівель:

- житлових будинків під АДРЕСА_2, готовністю 87%;

- житлових будинків під АДРЕСА_3 готовністю75%;

- житлового будинку АДРЕСА_11, готовністю 78%;

- житлового будинку АДРЕСА_12, готовністю 57%;

- житлового будинку АДРЕСА_13 готовністю 67%;

- житлових будинків під АДРЕСА_14 готовністю 59%;

- житлового будинку під АДРЕСА_15 готовністю 66%;

- магазину змішаної торгівлі під АДРЕСА_16. Готовністю 60%;

- житлового будинку під АДРЕСА_17, готовністю 61%;

- житлових будинків під АДРЕСА_18, готовністю 76%;

- житлового будинку під АДРЕСА_19, готовністю 46%;

- житлових будинків під АДРЕСА_20, готовністю 60%;

- житлового будинку під АДРЕСА_21, готовністю 46%;

- житлового будинку під АДРЕСА_22 готовністю 75%;

- житлових будинків під АДРЕСА_23, готовністю 54%;

- житлового будинку під АДРЕСА_24 готовністю 60%;

- житлових будинків під АДРЕСА_25, готовністю 60%;

- житлового будинку під АДРЕСА_26, готовністю 55%;

- житлового будинку під АДРЕСА_27, готовністю 1%;

- житлового будинку під АДРЕСА_28 готовністю 42%;

- житлових будинків під АДРЕСА_29, готовністю 3%;

- житлових будинків під АДРЕСА_30, готовністю 32%;

- житлового будинку під АДРЕСА_31, готовністю 1%;

- житлових будинків під АДРЕСА_32, готовністю 31%;

- житлових будинків під АДРЕСА_33 готовністю 46%;

- житлового будинку під АДРЕСА_34 готовністю 20%;

- житлових будинків під АДРЕСА_35 готовністю 59%;

- житлового будинку під АДРЕСА_36, готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_37, готовністю 66%;

- житлового будинку під АДРЕСА_38 готовністю 59%;

- житлового будинку під АДРЕСА_39, готовністю 67%;

- житлового будинку під АДРЕСА_40, готовністю 66%;

- житлового будинку під АДРЕСА_41, готовністю 67%;

- житлового будинку під АДРЕСА_42 готовністю 66%;

- житлового будинку під АДРЕСА_43 готовністю 51%;

- житлового будинку під АДРЕСА_44, готовністю 52%;

- житлового будинку під АДРЕСА_45 готовністю 69%;

- житлового будинку під АДРЕСА_46 готовністю 52%;

- житлового будинку під АДРЕСА_47 готовністю 60%;

- житлового будинку під АДРЕСА_48 готовністю 46%;

- житлового будинку під АДРЕСА_49 готовністю 60%;

- житлового будинку під АДРЕСА_50, готовністю 46%;

- житлового будинку під АДРЕСА_51, готовністю 60%;

- житлового будинку під АДРЕСА_52 готовністю 46%;

- житлового будинку під АДРЕСА_53 готовністю 30%;

- житлового будинку під АДРЕСА_54, готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_55, готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_56 готовністю 49%;

- житлового будинку під АДРЕСА_57 готовністю 45%;

- житлового будинку під АДРЕСА_58, готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_59 готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_60 готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_61 готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_62 готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_63 готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_64 готовністю 29%;

- житлового будинку під АДРЕСА_65 готовністю 50%;

- житлового будинку під АДРЕСА_66 готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_67, готовністю 60%;

- житлового будинку під АДРЕСА_68 готовністю 27%;

- житлового будинку під АДРЕСА_69 готовністю 57%;

- житлового будинку під АДРЕСА_70 готовністю 31%;

- житлового будинку під АДРЕСА_71, готовністю 27%,

а також не введених в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 та будинку охорони (прохідної) під № 1-а по вул. Морській, пожежного резервуару, автодоріг, трансформатору, ліній електропередач та наріжної мережі газопостачання, розташованих в межах земельної ділянки площею 16 га - скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» до Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі, Сухолиманської сільської ради, ОСОБА_5, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром добича Уренгой», про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду в частині витребування з володіння ОСОБА_5 не введений в експлуатацію житловий будинок під АДРЕСА_1 та виселення з нього ОСОБА_5 разом з усіма проживаючими в ньому особами без надання іншого житлового приміщення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ТОВ «Перспектива» до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання звільнити житловий будинок - відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін (а.с. 78-86).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 24 грудня 2014 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» відхилив та рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2013 року залишив без змін (а.с. 87-90).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року встановлена фактична відсутність єдиного майнового комплексу, за визначенням позивача в позові - «цілісного майнового комплексу», в складі майна незавершеного будівництва, переліченого вище , в тому числі 108 житлових будинків в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, зокрема, судом встановлено, що сукупність кількох речей, які утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, пов'язується у ст. 188 ЦК України із поняттям складної речі. Основною ознакою складної речі, що може бути об'єктом права власності та інших речових прав, є можливість його використання за певним призначенням лише за наявності входження у його склад інших речей єдиного цілого. Поняття єдиного майнового комплексу пов'язується у ч. 1 ст. 191 ЦК України із поняттям підприємства, під яким розуміється єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу у відповідності до ч. 2 ст. 191 ЦК України входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будинки, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також права на позначення, що індивідуалізують підприємство, його продукцію, роботи й послуги (фірмові найменування, знаки для товарів і послуг) та інші права, якщо інше не передбачено законом або договором. Наведений перелік є загальним покажчиком складу підприємства, яке згідно з ч. 3 ст. 191 ЦК України є нерухомістю. Єдиний майновий комплекс підприємства виступає майном в розумінні ст. 190 ч. 1 ЦК України не лише як об'єкт прав, що є складною річчю, але й як сукупність певних речей та майнових прав. При цьому єдине призначення єдиного майнового комплексу для здійснення підприємницької діяльності є відмінною ознакою підприємства як об'єкта цивільних прав та основоположною ознакою цього майна у системі інших об'єктів речових прав.

Виходячи з вказаного, на відміну від простого комплексу речей (у даному випадку - комплексу житлових будівель) майновий комплекс у вигляді підприємства - це цілісна сукупність майна, яка втрачає певні економічне призначення за умови виведення з його складу певної складової, функціонує автономно, незалежно від змін зовнішніх речових прав на нього в цілому. Сукупність майна, в тому числі складних речей, якою б повною вона не була, залишається такою до тих пір, поки не набуде значення засобу провадження підприємницької діяльності. Тому не можуть бути визнані єдиними майновими комплексами - підприємствами - будівельні, інші комплекси, які не призначені для діяльності підприємства, а є результатом здійснення підприємницької діяльності підприємства та призначені для подальшого відчуження чи іншого використання третіми особами, а тому - не може визнаватися єдиними майновими комплексами як підприємствами реально функціонуючі сукупності майна, діяльність із приводу використання яких не пов'язана з підприємництвом, і відповідно, не забезпечує основної мети отримання прибутку від участі в цивільному обігу. До таких сукупностей, зокрема, відноситься майно установ, організацій та інших підприємницьких структур, яке здійснює соціально-побутові, культурні функції тощо. Не можуть бути з цих підстав визнані єдиним майновим комплексом незавершені будівництвом житлові будівлі та будинок охорони (прохідна) під № 1-а по вулиці Морській, пожежний резервуар, автодороги, трансформатор, лінії електропередач та наріжної мережі газопостачання, розташовані в межах земельної ділянки площею 16 га в селищі газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області.

Суд з'ясував, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази єдиного призначення сукупності зазначених речей, яке може змінитися від відчуження окремих речей цієї сукупності, у тому числі щодо призначення цих речей для здійснення підприємницької діяльності позивача як підприємства.

Таким чином, включення законодавцем підприємства як єдиного майнового комплексу до об'єкту цивільних прав (глава 12 ЦК України) означає не лише виділення його у своєрідний та самостійний вид об'єктів, а й визнання оборотоздатності єдиного майнового комплексу та їх частин, що підтверджується положеннями ч. 4 ст. 191 ЦК України, відповідно до яких «підприємство або його частини можуть бути об'єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів".

Тобто, оборотоздатність речей означає можливість їх відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи, а ч. 2 ст. 191 ЦК України, визначаючи види майна, які входять до складу підприємства як єдиного майнового комплексу, встановлює перелік об'єктів, які можуть бути самостійним об'єктом будь-якого відчуження.

У цьому контексті до складу єдиного майнового комплексу мають входити об'єкти, які можуть бути самостійним об'єктом права власності у розумінні положень Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Тобто, на сьогодні оборотоздатність незавершених будівництвом об'єктів як самостійних об'єктів цивільних прав, які відповідно до матеріалів справи входять до складу майнового комплексу селища газовидобувальників, законом обмежена.

Суд звертає увагу на те, що Законом не передбачено визнання прав власності на незакінчене будівництвом нерухоме майно (ст. ст. 182, 331 ЦК України), на що було звернута уваг в ухвалі ВССУ від 24 грудня 2014 року.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 ЦК України).

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України). До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (стаття 182 частина перша ЦК України).

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України № 534 від 20 травня 2009 року та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Разом із тим положеннями частини першої статті 115 ЦК України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасником товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

За змістом статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а тому, особа (фізична або юридична), яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного майна як об'єкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна)».

В адміністративному позові стверджується, що об'єкти незавершеного будівництва селища газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району було внесено до статутного фонду ТОВ «Перспектива» згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Перспектива» від 08.11.2004 року № 6 та із змінами (новою редакцією) Статуту ТОВ «Перспектива», що були затверджені загальними зборами учасників товариства (протокол № 9 від 23.09.05 року) та зареєстровані державним реєстратором Овідіопольської районної державної адміністрації, 20.10.2015 р., було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів, згідно яких єдиним учасником ТОВ є компанія ІНТЕРНЕШНЛ ХЕЛДІНГ ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД, якій належать 100% статутного капіталу товариства, з яких 98,928% складається з майна - незавершеного будівництва, в тому числі будинки у кількості 108 штук», що суперечить рішенню апеляційного суду Одеської області від 15.03.2013 року та спростовується цим рішенням, яким встановлено відсутність об'єктів незавершеного будівництва селища газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, в тому числі будинків у кількості 108 штук. В рішенні суду чітко і однозначно встановлено, що незавершене створення нового нерухомого майна (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) не може бути об'єктом права власності.

Чинним законодавством України передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). З цих підстав судом відмовлено позивачу у визнанні права власності на зазначене вище недобудоване нерухоме майно.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - єдиної державної інформаційної системи, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав, до якого надано публічний доступ, відсутня інформація про реєстрацію нерухомого майна у вигляді незавершеного будівництва 108 житлових будинків, будинку охорони (прохідної), пожежний резервуар, автодороги, трансформатор, лінії електропередач та наріжної мережі газопостачання, розташованих в межах земельної ділянки площею 16.0 га в селищі газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області. Це означає, що на теперішній час у будь-якої особи (фізичної або юридичної) відсутній належний правовстановлюючий документ на це майно і тому воно не може бути оборотоздатним, тобто самостійним об'єктом будь-якого договору відчуження.

Державна реєстрація змін до установчих документів та нової редакції Статуту ТОВ «Перспектива» від 20.10.2015 року, згідно яких єдиним учасником ТОВ є компанія ІНТЕРНЕШНЛ ХЕЛДІНГ ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД, якій належать 100% статутного капіталу товариства, з яких 98,928% складається з майна незавершеного будівництва, в тому числі будинки у кількості 108 штук, не замінює державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV із послідуючими змінами і доповненнями.

В адміністративно-територіальному поділі України на теперішній час також відсутнє селище газовидобувальників у селі Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області.

Таким чином, на сьогодні відсутні дані про право власності будь-якого нерухомого майна на земельній ділянці, яка була надана у користування у 1989 році Уренгойському ремонтно-будівельному дорожньому тресту «Уренгойгаздоррембуд», державний акт серія Б № 031751.

Отже, відповідач не порушив права позивача на володіння, користування чи розпорядження своїм майном в результаті прийняття рішення Сухолиманською сільською радою VII сесії VII скликання від 07.06.2016 р. № 123-VII «Про надання громадянам України (членам ЖБК «Лагуна») дозволу на складання проектів відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) в с. Сухий Лиман», оскільки позивач - ТОВ «Перспектива» не мав та не має таких прав, тобто прав власності на нерухоме майно на розподіленій сільською радою земельній ділянці.

У поданому до суду адміністративному позові відсутні докази та належні обґрунтування того, що позивачі володіють будь-яким із правоустановлюючих документів на нерухоме майно у відповідності до ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі яких проводиться державна реєстрація прав, та п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, а тому відповідач, приймаючи оскаржуване рішення , і не міг порушити неіснуючих прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження «своїм майном» (редакція позивача).

Із доданих до позовної заяви ксерокопій договору № 20 від 07.06.1989 року, генерального договору підряду на капітальне будівництво від 04.05.1993 року, договору №3 підряду на капітальне будівництво від 27.11.1998 року не слідує факт того, що зазначений в них предмет договору виконаний повністю у відповідності до договірних умов, об'єкти будівництва нерухомого майна завершені будівництвом і передані до експлуатації та проведена державна реєстрація прав власності на них, тобто вони не містять в собі відомостей про обставини, які мають значення для справи (а.с. 21-28).

Отже, з огляду на викладене, суд вважає можливим визнати поважними пропущення строків на звернення до суду з названим позовом, який на думку суду є безпідставним і необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Частиною четвертою статті 118 КАСУ передбачено, якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 30.06.2016 р. було задоволено клопотання представника позивачів ТОВ «Перспектива» про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення Сухолиманської с/р від 09.07.2015 р. № 426-VI «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання (розробку) проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовною площею 15 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд членів кооперативу в с. Сухий Лиман» та заборони Сухолиманській с/р вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, площею 15 га в с. Сухий Лиман, Овідіопольського району Одеської області (укладати та підписувати договори оренди, затверджувати проекти та інше).

Враховуючи, що в задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено, на підставі ст. 118 КАСУ, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення адміністративного позову, враховуючи, що в матеріалах даної справи мається рішення Сухолиманської с/р № 153-VII від 14.07.2016 р. «Про скасування рішення Сухолиманської с/р від 09.07.2015 р. № 426-VI «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання (розробку) проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовною площею 15 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в с. Сухий Лиман» (а.с. 46).

Керуючись ст.ст. 7,8,69-71,106,118,128,158,159,160,161,162,163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Європейською Хартією місцевого самоврядування (Страсбург, 15.10.1985 р.), ратифіковану Законом України № 452/97-ВР від 15.07.1997 р., ст.ст. 125,126,189 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» до Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, 3-тя особа : ЖБК «Лагуна» про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування - відмовити ;

2. Заходи забезпечення адміністративного позову, застосовані ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 30.06.2016 р. шляхом зупинення дії рішення Сухолиманської с/р від 09.07.2015 р. № 426-VI «Про надання ЖБК «Лагуна» дозволу на складання (розробку) проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду на 25 років земельної ділянки орієнтовною площею 15 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд членів кооперативу в с. Сухий Лиман» та заборони Сухолиманській с/р Овідіопольського району Одеської області вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, площею 15 га в с. Сухий Лиман, Овідіопольського району Одеської області (укладати та підписувати договори оренди, затверджувати проекти та інше) - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Гандзій Д.М.