Справа № 750/2442/17
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 червня 2017 року м. Київ К/800/21595/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Міністерства оборони України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив: визнати неправомірним і скасувати рішення Міністерства оборони України від 09.12.2016 року протокол №111 щодо повернення на доопрацювання заяви позивача з доданими документами про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги на оздоровлення у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії; зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день виплати допомоги та перерахувати на рахунок Чернігівського обласного військового комісаріату суму одноразової грошової допомоги; зобов`язати Чернігівський обласний військовий комісаріат виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2017 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано неправомірним та скасовано рішення Міністерства оборони України від 09 грудня 2016 року, оформлене протоколом №111 в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150 кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи постанову першої інстанції та приймаючи нову постанову зазначив, що частиною 1 статті 24 Кодексу адміністративного судочинства України визначено розгляд адміністративних справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Оскільки, суд першої інстанції не врахував зазначені вище обставини та допустив помилку в застосуванні норм процесуального права, а саме - одноособово ухвалив рішення у справі, яка предметно підсудна окружному адміністративному суду, колегія суддів апеляційного суду скасувала постанову суду першої інстанції та ухвалила нову постанову про часткове задоволення позову.

Суди першої та апеляційної інстанцій приймаючи рішення встановили, що позивач є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІІ групи, приймав участь у бойових діях на території інших країн, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 ; копією військового квитка, довідкою МСЕК.

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби та надав повний пакет документів необхідних для отримання вказаної грошової допомоги.

Відповідно до копії витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, документи відносно ОСОБА_2 були повернені на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення, передбачені п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16, пп. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Пунктом 11 зазначеного Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач надав до військового комісаріату усі необхідні документи, передбачені вказаним Порядком, а тому, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка настала внаслідок поранення та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

У касаційній скарзі скаржник не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень, у зв`язку із чим виникають сумніви щодо об`єктивності висновків про наявність та характер поранень позивача

Відповідач зазначає в касаційній скарзі, що на позивача по справі взагалі не розповсюджується положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Викладені доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що ним допущені порушення норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Суддя М.М. Заїка
Вищого адміністративного
суду України