Справа № 802/637/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2017 р. Справа № 802/637/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чернюк Алли Юріївни

Суддів: Альчука Максима Петровича

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2О.) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Департамент ДВС), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України (далі - третя особа 1, ДСА України), Державна казначейська служба України (далі - третя особа 2, Державна казначейська служба України) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві позивач просив:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби щодо повернення ОСОБА_2 виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2010 року у справі №2-а-14369/08/0270 на підставі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.04.2017 року №53679899/20.1/12

- зобов'язати Міністерство юстиції України, в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби вчинити дії направленні на прийняття до виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2010 року у справі №2-а-14369/08/0270 згідно вимог Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 року №440.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державний виконавець протиправно повернув без виконання виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду у справі №2-а-14369/08/0270, а відтак його дії вважає протиправними.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2 заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду подав заперечення у яких просить відмовити у задоволенні позову, окремо зазначивши, що відповідач діяв у межах та у спосіб визначених чинним законодавством України.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, однак в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності. Своєї позиції щодо заявленого адміністративного позову не висловили.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути дану справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на наступне.

Суд встановив що 27 червня 1997 р. на підставі Указу Президента України № 590/97 "Про приз начення суддів в арбітражних судів України" ОСОБА_2 при значено на посаду судді арбітражного суду Вінницької області. 04 липня 2002 р. постановою Верховної Ради України № 58-ІV "Про обрання суддів ОСОБА_2 об рано безстроково на посаду судді господарського суду Вінницької області.

13 березня 2009 р. Вінницьким окружним адміністративним судом була вине сена постанова у справі № 2-а-143 69/08/0270, залишена без змін ухвалою Київсько го апеляційного адміністративного суду від 27.05.2010 р., якою Державну судову адміністрацію України зобовязано здійснити фінансове забезпечення виплати недоотриманих заробітної плати та щомісячного грошового утримання Позивача, як особу, яка займає штатну посаду судді в господарському суді Вінницької області у розмірі 91 343,37 (девяносто одна тисяча триста сорок три гривані 37 коп.) грн.

17 серпня 2010 р. на виконання вищенаведеного судового рішення був виданий відповідний виконавчий лист, який в подальшому був предявлений до виконання.

01 червня 2013 р. Вінницьким окружним адміністративним судом була винесена ухвала у справі № 2-а-14369/08/0270, якою заяву органу виконання судового рі шення про зміну способу та порядку виконання було задоволено частково, змінено спосіб та порядок виконання даного рішення суду, на підставі якого видано вико навчий лист від 17.08.2010 р. шляхом стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_2 91 343,37 (девяносто одна тисяча триста сорок три гривані 37 коп.) грн. недоотриманої заробітної плати та щомісяч ного грошового утримання.

29 серпня 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV.

Після отримання вищезазначеного процесуального документу позивач направив на адресу Державної казначейської служби України заяву про прийняття до виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2010 року у справі №2-а-14369/08/0270.

18 грудня 2013 року позивач отримав лист від 18.12.2013 року №5-13/2850-33859, яким повідомили, що 16 жовтня 2013 року набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких Законів України щодо виконання судових рішень".

Так, пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконавчі до кументи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали за конної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього За кону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, пода ються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня на брання чинності цим пунктом. Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Порядку вико нання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржни ків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 орган казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі, коли виконав чий документ не підлягає виконанню органом казначейства.

На підставі вищенаведеного позивачу повернули оригінал виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2010 року у справі №2-а-14369/08/0270 разом із додатками без виконання.

10 січня 2014 року позивач направив на адресу відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України заяву про прийняття до виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2010 року у справі №2-а-14369/08/0270, який був прийнятий органом державної виконавчої служби до виконання.

14 січня 2014 року старший державний виконавець відділу примусо вого виконання рішень Державної виконавчої служби України звертається до Він ницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист №2-а-14369/08/0270 від 17.08.2010 року.

27 лютого 2014 року ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду у задоволенні вищезазначеної заяви відмовлено.

25 березня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України була вине сена постанова про повернення виконавчого документу стягувану на підставі при писів пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України „Про виконавче провадження.

Позивач в свою чергу звернувся до відповідача з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2010 року у справі №2-а-14369/08/0270.

18 квітня 2017 року на поштову адресу позивача надійшов лист, яким повідомлено, що виконавчий лист №2-а-14369/08/0270 від 17.08.2010 року повернутий стягувачу без прийняття до виконання, як такий що не підвідомчий зазначеному органу виконання судового рішення.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

У звязку із набранням чинності Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень постановою Кабінету Міністрів України №45 від 30.01.2013 року внесено зміни до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року.

Згідно вказаних нормативно-правових актів рішення про стягнення коштів з державного бюджету виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку надходження таких документів з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України.

Головним розпорядником коштів державного бюджету, який відповідає за матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №45 від 30.01.2013 року) у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Згідно п. 8 цього Порядку органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою (п. 25 Порядку).

Таким чином, виконання рішення суду на користь позивача має здійснюватись за рахунок бюджетних асигнувань органами Казначейства у встановленому вказаному вище Порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Так, відповідно до виконавчого документу боржником є Державна судова адміністрація України.

Згідно статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України, яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ встановлено, що виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає жодних протиправних дій державного виконавця, оскільки останній діяв в межах чинного законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, суд в узгодження з вимогами статті 162 КАС України, вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Дослідивши оскаржуване рішення в розумінні рішення суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що останнє відповідає вимогам визначених Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути вчинено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України - за змістом цей критерій випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України. На підставі означає, що суб'єкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. У межах повноважень означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. У спосіб означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Визначаючись щодо заявлених вимог, судом також враховано, що ч. 1 ст. 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності з ч.1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З аналізу даних норм слідує, що під час розгляду справи суд бере до уваги лише належні докази, тобто ті, що стосуються конкретної справи та містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на виконання свого обовязку відповідачем доведено правомірність прийняття свого рішення, відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.70,71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_1