Справа № 810/1524/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року № 810/1524/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області з позовом Головного управління Державної фіскальної служби України у Київської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням норм законодавства, відповідачем надано неправильну оцінку фактичним обставинам, внаслідок чого зроблено помилкові висновки при визначенні податкового зобов'язання. Позивач зазначає, що податковому органу було надано усі первинні документи, які підтверджують реальність отримання послуг. Позивач просив суд податкове повідомлення-рішення визнати протиправним і скасувати.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Представник відповідача подав до суду заперечення в яких зазначив, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Також подав до суду клопотання в якому проти клопотання позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Згідно із частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом на підставі п.п. 75.1.2, п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.4. п. 78.1 ст. 78 ПК України, відповідно до наказу №295 від 22.02.2017 та направлення на перевірку від 23.02.2017 № 416 проведено позапланову виїзну документальну перевірку КП «УМГ», з питань дотримання вимог податкового законодавства у взаємовідносинах із ТОВ «БК «Колев» за квітень 2016 року.

За результатами перевірки податковим органом складено Акт від 06.03.2017 №105/10-36-14-07/34778905, згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 333444 грн., в тому числі за квітень 2016 року - 333444 грн..

Податковим органом в акті перевірки зазначено, що відповідно до аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» інформаційної системи «Податковий Блок» встановлено, що ТОВ «БК «Колев», стан - 0 платник податків за основним місцем обліку, кількість працюючих - 2 (станом на квітень 2016 року), основні фонди - відсутні (декларації не подано). Відповідно до наданої до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ТОВ «БК «Колев» вбачається не можливість фактичного здійснювання господарських операцій з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, відсутності транспортних засобів, наявної достатньої кількості трудових ресурсів.

Таким чином, перевіркою встановлено відсутність можливостей для здійснення тих чи інших дій, та сам факт придбання ТОВ «БК «Колев» робіт (послуг) та подальшої реалізації на користь КП «УМГ» в тій самій номенклатурі та кількості, що становлять зміст проведених господарських операцій.

Посадовими особами КП «УМГ» безпідставно включено до складу податкового кредиту, задекларованого в декларації з податку на додану вартість суму ПДВ по взаємовідносинам із ТОВ «БК «Колев» за квітень 2016 року в розмірі - 333444 грн., що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 333444 грн. та заниження суми податку на додану вартість, яка сплачується до державного бюджету на суму 333444 грн. за квітень 2016 року.

Позивач не погодившись з висновками акту перевірки подав до податкового органу письмові заперечення від 20.03.2017 №182, на які 29.03.2017 за № 1574/10/10-36-14-07 надано відповідь в якій висновки по акту від 06.03.2017 за №105/10-36-14-07/34778905 залишені без змін.

На підставі висновку Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.04.2017 № яким збільшено суми грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість в розмірі 416805 грн., у тому числі за основним платежем - 333444 грн., за штрафними санкціями - 83361 грн.

У той же час, позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення таким, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства, а тому оскаржив його, звернувшись із позовом до суду.

Так, судом встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ "БК «Колев» (підрядник) укладено договір №1/11//16 на закупівлю робіт від 11.03.2016. Відповідно до даного договору замовник доручає в 2016 році, а виконавець виконує роботи: капітальний ремонт вул. Залізнична в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (згідно ДК 021:2015 - 45233).

На виконання цього договору сторонами оформлені експертний звіт щодо розгляду кошторисної частини проектної документації (позитивний) за робочим проектом затвердженого директором Білоцерківського філіалу ДП «НДІпроектреконструкція» від 29.02.2016, договірна ціна, дефектний акт, зведення витрат, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на капітальний ремонт, зведені кошторисні розрахунки вартості об'єкта будівництва №1, об'єктний кошторис №2-1, відомість трудомісткості і заробітної плати до об'єктивного кошторису №2-1, підсумкова відомість ресурсів, рахунок-фактури, довідка про вартість виконаних робіт та виплати (КБ-3), акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), податкові накладні, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що вищезазначені документи оформлені належним чином та відповідно до чинного законодавства, та крім того податкові накладні зареєстровані в реєстрі накладних.

Оплата по цій операції здійснювалась у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки ТОВ «БК «Колев», що підтверджується платіжними дорученнями.

Між позивачем (замовник) та ТОВ "БК «Колев» (підрядник) укладено договір №14-2016 на закупівлю робіт від 14.03.2016. Відповідно до даного договору замовник доручає в 2016 році, а виконавець виконує роботи: капітальний ремонт прибудинкової території по вул. Орджонікідзе, 7 в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (згідно ДК 021:2015 - 45233).

На виконання цього договору сторонами оформлені: експертна оцінка щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом затвердженого директором Білоцерківського філіалу ДП «НДІпроектреконструкція» від 29.02.2016, договірна ціна, зведення витрат, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на капітальний ремонт, зведені кошторисні розрахунки вартості об'єкта будівництва №1, об'єктний кошторис №2-1, підсумкова відомість ресурсів, рахунок-фактури, довідка про вартість виконаних робіт та виплати (КБ-3), акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), зареєстровані в реєстрі накладних податкові накладні, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що вищезазначені документи оформлені належним чином та відповідно до норм чинного законодавства.

Оплата по даній операції здійснювалась у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки ТОВ «БК «Колев», що підтверджується платіжними дорученнями.

Також між позивачем (замовник) та ТОВ "БК «Колев» (підрядник) укладено договір №2/11/16 на закупівлю робіт від 14.03.2016. Відповідно до даного договору замовник доручає в 2016 році, а виконавець виконує роботи: капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Піонерська-Орджонікідзе (проїзд) в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (згідно ДК 021:2015 - 45233).

На виконання даного договору сторонами оформлені: експертний звіт щодо розгляду кошторисної частини проектної документації (позитивний) за робочим проектом затвердженого директором Білоцерківського філіалу ДП «НДІпроектреконструкція» від 29.02.2016, договірна ціна, дефектний акт, зведення витрат, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на капітальний ремонт, зведені кошторисні розрахунки вартості об'єкта будівництва №1, об'єктний кошторис №2-1, підсумкова відомість ресурсів, рахунок-фактури, довідка про вартість виконаних робіт та виплати (КБ-3), акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), податкові накладні, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що вищезазначені документи оформлені належним чином та відповідно до чинного законодавства, та крім того податкові накладні зареєстровані в реєстрі накладних.

Оплата по даній операції здійснювалась у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки ТОВ «БК «Колев», що підтверджується платіжними дорученнями.

21 квітня 2016 року між позивачем (замовник) та ТОВ "БК «Колев» (підрядник) укладено договір №КР-21/16 на закупівлю робіт. Відповідно до даного договору замовник доручає в 2016 році, а виконавець виконує роботи: капітальний ремонт прибудинкової території по вул. Святошинська, 26 в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (згідно ДК 021:2015 - 45233).

На виконання даного договору сторонами оформлені: експертний звіт щодо розгляду кошторисної частини проектної документації (позитивний) затвердженого директором Білоцерківського філіалу ДП «НДІпроектреконструкція» від 19.04.2016, договірна ціна, дефектний акт, зведення витрат, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на капітальний ремонт, зведені кошторисні розрахунки вартості об'єкта будівництва №1, об'єктний кошторис №2-1, відомість трудомісткості і заробітної плати до об'єктивного кошторису №2-1, підсумкова відомість ресурсів, рахунок-фактури, довідка про вартість виконаних робіт та виплати (КБ-3), акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в), податкові накладні, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що вищезазначені документи оформлені належним чином та відповідно до норм чинного законодавства, крім того податкові накладні зареєстровані в реєстрі накладних.

Оплата по даній операції здійснювалось у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки ТОВ «БК «Колев», що підтверджується платіжними дорученнями.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалось, податкове повідомлення-рішення про визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на додану вартість прийняте податковим органом у зв'язку з включенням позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених ТОВ «БК «Колев» у складі ціни отриманих послуг за господарськими операціями, які в дійсності не відбувались (є фіктивними).

Таким чином, вирішення даної справи залежить від доведеності факту фіктивності господарських операцій, за результатами здійснення яких податковим органом прийняте оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Як встановлено судом, факти придбання та оплати їх вартості підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку позивача та податковій звітності; право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними.

Наявність певної податкової інформації, одержаної від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності ніякі послуги (роботи, товари) не отримувались платником податків від його контрагента.

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення, на підставі якого визначається податкові зобов'язання платника податків, приймається податковим органом за результатами безпосередньої оцінки фінансово-господарських документів, активів та інших обставин господарської діяльності особи, з дотриманням визначеної законом процедури, висновки податкового органу не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб'єктивних думках посадових осіб інших податкових органів, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

З дослідженого судом акту перевірки позивача вбачається, що посадові особи податкового органу факти виконання контрагентом позивачу послуг у дійсності не перевіряли, безпосереднього аналізу фінансово-господарських документів не робили, а відобразили в акті перевірки лише суб'єктивні думки посадових осіб інших податкових органів щодо контрагента позивача.

Таким чином, висновки податкового органу про фіктивність та нереальність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та ТОВ «БК «Колев» є безпідставними.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 202 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з : постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/ послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пункт 201.6 статті 201 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: (1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; (3) наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; (4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; (5) наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Крім того, аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 06 грудня 2016 року по справі №826/3939/15 за позовом ТОВ "Болтон Груп" до ДПІ в Голосіївському районі ГУ ДФС в м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення.

З метою встановлення фактів здійснення господарської операції судом з'ясовувалися, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; зв'язок між фактом придбання послуг, понесенням інших витрат і господарською діяльністю позивача.

Суд звертає увагу, що обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення податкового законодавства є персоніфікованими. Визначення податкових зобов'язань платнику податків не може ставитись у пряму залежність від виконання податкових обов'язків його контрагентом.

Суд на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановив, що факт отримання позивачем послуг, оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними.

Тому, податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2017 року №, згідно з якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" підлягаєть скасуванню як безпідставне.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом факт реальності виконання господарських договорів, укладених позивачем з ТОВ «БК «Колев» підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності; складені сторонами правочинів первинні документи містять повну інформацію про надані послуги, їх кількісне та вартісне вираження; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними відсутні.

У період виконання договорів ТОВ «БК «Колев» було зареєстрованим у встановленому законом порядку, як юридична особа та зареєстрована платником податку на додану вартість. що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У свою чергу, з урахуванням видів діяльності ТОВ «БК «Колев» за КВЕД, досліджені судом первинні документи фінансового та податкового обліку позивача у сукупності свідчать про виконання ТОВ «БК «Колев» робіт, що підтверджує реальність виконання наведених вище операцій.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наявність у контролюючого органу під час перевірки платника податків певної інформації про господарську діяльність його контрагента, одержану від інших територіальних органів доходів і зборів чи з інформаційних систем державної фіскальної служби, що не оформлена рішенням суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не слугує беззаперечним доказом невиконання сторонами правочину власних господарських зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг).

Суд також звертає увагу на те, що обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Так, позивач, в силу покладеного на нього обов'язку сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, визначені податковим законодавством, вступає у відповідні податкові правовідносини з державою та не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на органи державної фіскальної служби, а отже не володіє інформацією відносно виконання контрагентом власних податкових зобов'язань перед бюджетом, та, як наслідок, не може зазнавати негативних наслідків у зв'язку з протиправними діяннями інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що твердження контролюючого органу про відсутність факту реальності господарських операцій позивача з ТОВ «БК «Колев» були спростовані наявними доказами в матеріалах справи, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентом у ході господарської операції, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму задекларованого позивачем податку, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування на податок на додану вартість, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 03 квітня 2017 року № .

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області сплачений судовий збір в сумі 6252 (шість тисяч двісті п'ятдесят два) грн. 07 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.