Справа № 504/30/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 504/30/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Вінська Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області про скасування рішень від 17.05.2012 року №386-VI «Про створення Комунального підприємства «Комінтернівське» Комінтернівської селищної ради Одеської області» та від 17.05.2012 року №390-VI «Про передачу майна громади Комінтернівської селищної ради у тимчасове користування комунальному підприємству «Комінтернівське».

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 11.05.2017 року подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також не повним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідач створив комунальне підприємство «Комінтернівське» та передав йому все майно Комінтернівського ВУЖКГ. При цьому, приймаючи рішення про створення юридичної особи публічного права селищна рада повинна була прийняти рішення про припинення вже існуючої юридичної особи або вирішити питання про правонаступництво. Внаслідок прийняття оскаржуваних рішень апелянт не має змоги стягнути борг з Комінтернівського ВУЖКГ.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2017 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак постанову суду першої інстанції слід змінити з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.05.2012 року Комінтернівська (на даний час - Доброславська) селищна рада Комінтернівського (Лиманського) району Одеської області прийняла рішення №386-VI «Про створення Комунального підприємства «Комінтернівське» Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області».

Того ж дня селищною радою прийнято рішення №390-VI «Про передачу майна громади Комінтернівської селищної ради у тимчасове користування комунальному підприємству «Комінтернівське», яким доручено селищному голові Калашнікову А.В. створити тимчасову комісію для передачі майна громади селищної ради, яке знаходиться в обслуговуванні в Комінтернівському ВУЖКГ, у тимчасове обслуговування комунальному підприємству «Комінтернівське».

Обґрунтовуючи незаконність вказаних рішень Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_2 посилається на те, що рішеннями від 17.05.2012 року порушено його права, як стягувача по виконавчому листу №504/926/13-ц, виданому 19.06.2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області, про стягнення з Комінтернівського виробничого управління житлово-комунального господарства грошової суми у розмірі 59454,73 грн., який постановою заступника начальника відділу ДВС Комінтернівського РУЮ Гидирим А.М. від 10.12.2014 року повернуто ОСОБА_2 на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між порушеним правом позивача у формі невиконання рішення суду у справі №504/926/13-ц та рішеннями селищної ради про створення комунального підприємства та створення тимчасової комісії для передачі майна громади селищної ради такому комунальну підприємству.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає зазначений висновок суду першої інстанції вірним з огляду на наступне.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 наголошував про неможливості створення селищною радою нової юридичної особи публічного права без ліквідації вже існуючої.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (у редакції від 01.01.2012 року) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державною право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 10 цього Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Абзацом 3 частини 2 статті 81 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно п.30, п.31 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання стосовно прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади; прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

З вказаних норм слідує, що створення підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади, як і прийняття рішень про передачу окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, належить до виключної компетенції Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області.

При цьому, ні Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а ні жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено обмежень в кількості комунальних підприємств, які може створити місцева рада в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Разом з тим, колегія суддів з оскаржуваних рішень вбачає, що рішення Комінтернівської селищної ради від 17.05.2012 року № 386-VI «Про створення Комунального підприємства «Комінтернівське» та рішення Комінтернівської селищної ради від 17.05.2012 № 390-VI «Про передачу майна громади Комінтернівської селищної ради у тимчасове користування Комунальному підприємству «Комінтернівське» не стосуються передачі жодного майна, що належить Комінтернівському ВУЖКГ, а в рішенні від 17.05.2012 № 390-VI мова йде виключно про створення тимчасової комісії для передачі майна громади селищної ради.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем у межах наданих йому повноважень, було створено юридичну особу публічного права та створено комісію для передачі цій особі майна громади селищної ради, а відтак рішення Комінтернівської селищної ради від 17.05.2012 року № 386-VI «Про створення Комунального підприємства «Комінтернівське» та №390-VI «Про передачу майна громади Комінтернівської селищної ради у тимчасове користування Комунальному підприємству «Комінтернівське» жодним чином не порушують права позивача на стягнення з Комінтернівського ВУЖКГ грошової суми у розмірі 59454,73 грн.

Апеляційний суд встановив, що боржник - Комінтернівське виробниче управління ЖКГ, згідно виконавчого листа №504/926/13-ц, виданого 19.06.2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області, є діючою юридичною особою, відомості щодо припинення, ліквідації чи реорганізації якої не містяться у ЄДРПОУ.

А відтак, підстави для задоволення позову ОСОБА_2 про скасування рішень Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області від 17.05.2012 року №386-VI та №390-VI - відсутні.

При цьому, колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції у своєму рішення дійшов аналогічних висновків, проте без належного мотивування та без зазначення норм матеріального права, на які він посилався, що, на думку суду апеляційної інстанції, є підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції відповідно до ст.201 КАС України.

Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно з нього стягнуто судовий збір у розмірі 640 грн., хоча позивачем було сплачено судовий збір у повному розмірі при поданні адміністративного позову.

В мотивувальній частині постанови суду першої інстанції від 13.04.2017р. відсутнє обґрунтування чи мотиви прийняття рішення в цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем судового збору за подання адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу, відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2017р. складає 1600 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з позивача судового збору у розмірі 640 грн., проте, як зазначалось вище, без зазначення мотивів прийняття такого рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір, однак в мотивувальній частині відсутнє належне обґрунтування висновків суду нормами матеріального права, тому, відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України, мотивувальна частина постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року підлягає зміні.

Інших висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року - змінити, з підстав викладених в мотивувальній частині, залишивши позов без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко