Справа № 802/888/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 липня 2017 р. Справа № 802/888/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Прокуратури Вінницької області

про: визнання дій протиправними та стягнення заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Прокуратури Вінницької області про визнання дій протиправними та стягнення заробітної плати

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що з 11 липня 1996 року по 14 березня 2017 року працював в органах прокуратури Вінницької області. З 14 березня 2017 року останній звільнений в зв'язку із виходом на пенсію. Проте, відповідачем у відповідності п. 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" не було виплачено позивачу в повному обсязі заробітну плату. Позивач звертався до Прокуратури Вінницької області із заявою про здійснення перерахунку та виплати заробітної плати. Однак, не зважаючи на вимоги Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону від 14.10.2014) відповідачем відмовлено у перерахунку. Позивач, не погоджуючись із діями відповідача, звернувся до суду з вимогами:

- визнати протиправними дії прокуратури Вінницької області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 09 грудня 2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- стягнути з прокуратури Вінницької області на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 93871,53 грн. за період з 01 липня 2015 року по 09 грудня 2015 року.

В подальшому, позивачем подано заяву, яка прийнята судом, про зменшення позовних вимог за вх. №14562, з якої слідує, що останній просить суд визнати протиправними дії прокуратури Вінницької області щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати прокуратуру Вінницької області донарахувати йому заробітну плату в розмірі 82 330,71 грн. за період з 01 липня 2015 року по 30 листопада 2015 року включно та виплатити невиплачену заробітну плату після відрахування податків та зборів. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вказавши, що з моменту набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" заробітна плата позивачу розраховується без дотримання вимог статті 81 цього закону, що на думку позивача, є порушенням його прав.

Відповідач не погодився з позовними вимогами з підстав, що викладені в письмових заперечення від 21.06.2017 (вх №13474). Крім того, обґрунтовуючи свою правову позицію представник відповідача посилався на те, що розміри посадових окладів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Нарахування та виплата заробітної плати здійснюється виключно на підставі штатного розпису та кошторису, затверджених Генеральним прокурором України, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 з 11 липня 1996 року по 14 березня 2017 року працював в органах прокуратури Вінницької області.

Згідно наказу прокуратури Вінницької області №600к від 15.06.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області.

Наказом прокуратури Вінницької області №1404к від 05 жовтня 2015 року звільнено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року у справі №802/3837/15-а наказ №1404к від 05.10.2015 року визнано протиправним та скасовано. Поновлено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаді та стягнуто з прокуратури Вінницької області на користь позивача середню заробітну плату з час вимушеного прогулу за період з 06 жовтня 2015 року по 01 грудня 2015 року в сумі 11904 грн.

Наказом №1156к від 12 вересня 2016 року поновлено ОСОБА_1 на посаді в прокуратурі Вінницької області.

В подальшому, 14.03.2017 ОСОБА_1 звільнився з органів прокуратури в зв'язку із виходом на пенсію.

20 квітня 2017 року позивач звернувся із заявою до прокуратури Вінницької області про нарахування та виплату заробітної плати у відповідності до положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" у період з 01 липня 2015 року по 14 березня 2017 року.

Прокуратурою Вінницької області 06.05.2017 ОСОБА_1 надано відповідь за №18-1111-15 з якої слідує, що згідно бюджетних призначень органам прокуратури України на заробітну плату встановлених законами України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та "Про Державний бюджет України на 2017 рік" відповідні кошти для реалізації вимог ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" не передбачені. Також, умови оплати праці працівників органів прокуратури затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", а тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці в розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Позивач не погоджуючись із діями відповідача та обґрунтовуючи свої вимоги посилається на положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" згідно якої, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок (за вислугу років, виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством).

Станом на 09.12.2015 трудовий стаж позивача на прокурорських посадах становив 19 років 5 місяців, та станом на 09.12.2015 мав статус прокурора регіональної прокуратури, що дає йому право на перерахунок заробітньої плати. При цьому, вказує позивач, посадовий оклад згідно з ч. 3 ст.81 вказаного вище Закону, для прокурора місцевої прокуратури складає з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури, а саме прокурора регіональної прокуратури з коефіцієнтом 1,2.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

14.10.2014 прийнято Закон України №1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до ч. 2 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно із ч.3 ст.81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст.81 Закону №1697-VII, посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

В силу ч.7 ст.81 Закону №1697-VII, прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Законом України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» визначено, зокрема, розмір посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.

Відповідно до п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

На час виникнення спірних правовідносин між сторонами, Кабінет Міністрів України не виконав обов'язки, що покладені на нього п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру».

В той же час, статтею 89 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Статтею 90 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

У свою чергу, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України №80-VІІІ від 28.12.2014 «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (зі змінами і доповненнями) установлено, що частина другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не визнавалися неконституційними у встановленому законом порядку, відтак є чинними та підлягали застосуванню у бюджетному році.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що при розрахунку заробітної плати та визначенні посадового окладу, з якого розраховується розмір встановлених позивачу надбавок, відповідачем, у спірному періоді, застосовувалися положення постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Відповідно до ст.99 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно із ч.2 ст.8 Закону України «Про оплату праці» умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Як зазначено вище, ст.ст. 89, 90 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

У свою чергу, Законом України про Державний бюджет України на 2015 рік визначено, що положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних правовідносин оклади та умови оплати праці працівників органів прокуратури були врегульовані постановою КМУ №505 від 31.05.2012 , при цьому, розмір окладу, зазначений в цій постанові, був іншим, ніж визначено Законом України «Про прокуратуру». Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру» обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цим законом у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Крім того, схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

В свою чергу, зміни до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо розмірів окладів працівників органів прокуратури не вносились, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» не передбачалось видатків на реалізацію положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, а отже прокуратура Вінницької області не мала правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивачу поза межами видатків Державного бюджету на оплату праці своїх працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 року у справі № 820/4648/15, від 13.07.2016 року у справі № 818/3372/15, від 13.07.2016 року у справі №820/4653/15.

Так, Верховний Суд України у своїх рішеннях вказав, що оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів не внесено, а Законами України "Про Державний бюджету України на 2014 рік" та "Про Державний бюджету України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частини першої статті 147 цього ж закону (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, відповідач як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівникам поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Рішення Європейського Суду з прав людини, на які посилається позивач в адміністративному позові судом враховуються, однак, на переконання суду, протиправності оскаржуваних дій відповідача вони не підтверджують.

Реалізація положень Закону України "Про прокуратуру" відповідачем є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року №505, а також Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Однак, такі зміни з незалежних від відповідача причин протягом спірного періоду не були внесені.

У зв'язку з цим дії відповідача при виплаті заробітної плати позивачу є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд зважає на наступне.

Позивач звільнений 05.10.2015 та відповідно до постанови ВОАС поновлений на посаду 09.12.2015, відтак прокуратура не могла нараховувати заробітну плату у період з 06.10.2015 по 30.11.2015, тому і підстав для визнання бездіяльності немає. Кошти виплачені позивачу за вимушений прогул за рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для нарахування та виплати заробітної плати позивачу, у спірному періоді, з урахуванням посадового окладу, який визначено ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна