Справа № 161/982/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/4609/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Костіва М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року по справі № 161/982/17 за позовом Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови головного державного виконавця Турчинського В.Є. про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. від 29.12.2016, винесену на підставі виконавчого листа № 161/979/16-а від 03.10.2016, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що розпорядженням Луцького об'єднаного УПФУ у Волинській області від 28.12.2016 проведено перерахунок пенсії, однак виплата коштів у зв'язку із проведеним перерахунком не була включена до основної відомості на січень 2017 року, оскільки графіки подання коректур для проведення нарахування пенсій та виплатних документів встановлюються головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області. Згідно графіка виплати пенсій у січні 2017 року датою подання коректур було 23.12.2016, а тому виплата зазначених коштів буде проведена в лютому 2017 року. А тому вважає, що державним виконавцем було неправомірно було винесено постанову про накладення штрафу.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що ними було виконано правомірно та в повному обсязі постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2016 по справі № 876/3462/16, оскільки розпорядженням Луцького об'єднаного УПФУ у Волинській області від 28.12.2016 проведено перерахунок пенсії, однак виплата коштів у зв'язку із проведеним перерахунком не була включена до основної відомості на січень 2017 року, оскільки графіки подання коректур для проведення нарахування пенсій та виплатних документів встановлюються головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області. Згідно графіка виплати пенсій у січні 2017 року датою подання коректур було 23.12.2016, а тому виплата зазначених коштів буде проведена в лютому 2017 року.

Оскільки в справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в порядку передбаченому статтею 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2016 скасовано постанову Луцького міськрайонного суду від 08.04.2016 та зобов'язано здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01.12.2015 року на підставі заяви позивача від 18.12.2015 року №639/9-01.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого 03.10.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області № 161/979/16-а про визнання протиправними дії Луцького ОУПФ України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01.12.2015 та про зобовязання Луцького ОУПФ України Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01.12.2015 на підставі заяви позивача від 18.12.2015 № 639/9-01.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 04.10.2016 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 161/979/16-а, виданого 03.10.2016 Луцьким міськрайонним судом, про зобов'язання Луцького об'єднаного УПФ України у Волинській області провести перерахунок та виплату пенсії.

При цьому, як слідує із письмових заперечень, на адресу відділу надійшов лист Луцького об'єднаного УПФУ Волинської області № 8537/02-15 від 25.10.2016, у якому зазначено, що ОСОБА_1 проведено нарахування пенсії, однак фактично виплату не здійснено.

У зв'язку з чим, 24.11.2016 стягувач звернувся із заявою, в якій зазначив, що боржником рішення суду не виконано.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 29.12.2016 винесена головним державним виконавцем Турчинським В.Є. в межах повноважень та відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», а Луцьким об'єднаним управлінням ПФУ Волинської області не доведено факту невиконання рішення суду з поважних причин.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі Піалопулос та інші проти Греції від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Згідно вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш, як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи те, що Луцьким ОУПФ України Волинської області вчасно не виконано рішення суду в повному обсязі відповідно до вищевказаних законодавчих норм та те, що позивачем не наведено поважних причин невиконання рішення суду, апеляційний суд констатує, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 29.12.2016, винесена головним державним виконавцем Турчинським В.Є., в межах повноважень та відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», а відтак позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року по справі № 161/982/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5