Справа № 685/984/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 685/984/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Самойлович А.П.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

04 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року № 4/9-2016 "Про розгляд звернення ОСОБА_4 про присвоєння окремого адресного номеру частині будинку в АДРЕСА_1".

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представників позивача та відповідача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_4 є власником 8/100 частки у житловому будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 17 грудня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. за № 2013, та земельної ділянки площею 0,0177 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки від 17 грудня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого цим же нотаріусом за № 2014. Право власності позивача на одержане в дарунок нерухоме майно зареєстроване 17 грудня 2015 року за номерами запису про право власності 12595938 та 12596538.

Рішенням виконавчого комітету від 18 вересня 2015 року "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_5 про зміну адресного номеру земельної ділянки та присвоєння окремого адресного номеру частині будинку в АДРЕСА_1" було частково задоволено заяву попереднього власника даного нерухомого майна ОСОБА_5 та змінено адресний номер земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0177 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_1 на номер "АДРЕСА_1".

Цим же рішенням ОСОБА_5 було відмовлено у присвоєнні окремого адресного номеру частині будинку в АДРЕСА_1.

27 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_4 було проведено державну реєстрацію адреси належної йому земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою по АДРЕСА_1, що вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015, наданого Відділом Держгеокадастру у Теофіпольському районі Хмельницької області.

Спірним рішенням виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради від 24 жовтня 2016 року № 4/9-2016 було відмовлено позивачу у присвоєнні окремого адресного номеру об'єкту нерухомого майна, яке було розташоване по АДРЕСА_1. Підставою для відмови є повне руйнування даного об'єкта нерухомого майна.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначені правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно цієї ж статті, державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Частиною 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Як зазначено вище, за заявою ОСОБА_4 було проведено державну реєстрацію адреси належної йому земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою по АДРЕСА_1.

Однак, у присвоєнні окремого адресного номеру об'єкту нерухомого майна, яке було розташоване по АДРЕСА_1, позивачу було відмовлено, оскільки було зафіксовано повне руйнування даного об'єкта нерухомого майна.

Так, висновком експертів за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 26.09.2014 року № 2848/14-26 встановлено, що, діючи за принципом розумного обережного дослідження, елементи частини будинку знаходяться у зруйнованому стані, а саме: покрівля, перекриття, перегородки та глинобитні стіни повністю ліквідовані і відновленню не підлягають. Процент зносу частини житлового будинку становить 100 %. Дані обставини також підтверджуються цивільною справою № 685/624/14-ц.

Виходячи з наведеного його реконструкція не можлива з причин повної відсутності об'єкту нерухомості, як такого.

Відповідно до пункту 4 статті 346 ЦК України право власності припиняється в разі знищення майна.

Слід зазначити, що у разі знищення майна з випадкових причин чи з волі (вини) власника ризик втрати майна лежить на самому власнику (ст. 323 ЦК).

Якщо ж майно знищено з вини інших осіб, останні несуть перед власником майнову відповідальність (ст. 1166 ЦК).

Відтак, колегія суддів вважає, що рішення виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області від 24.10.2016 року № 4/9-2016 є правомірним, оскільки позивач звернувся до відповідача про присвоєння окремого адресного номеру частині будинку, який фактично не існує.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 липня 2017 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.