Справа № 175/385/17
Суддя: Ребров С. О.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/385/17
Провадження № 2-а/175/10/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Реброва С.О.

при секретарі Пренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення та зобов'язання скасувати рішення суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом і просить визнати незаконним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за справою № пенсіонера МВС ОСОБА_1, який одержує пенсію за вислугу років, за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 11090,80 грн. (одинадцять тисяч дев'яносто грн. 80 коп.).

Позивач у судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання надав письмові заперечення у яких вважає позов не обґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволення, тому просив відмовити позивачу у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмі заперечення відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що з 05.03.2008 року ОСОБА_1 призначена у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія по лінії МВС України, як працівнику органів внутрішніх справ.

Проте, у травні 2016 року позивач отримав лист від Головного Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.05.2016 року №11007/03101 про те, що за період його перебування на посаді державного службовця в Національній поліції України у період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року виникла переплата у сумі 11090,80 грн. (одинадцять тисяч дев'яносто грн. 80 коп.), яка підлягає терміновому поверненню до Державного бюджету України, а з 01.01.2016 року виплата пенсії йому була призупинена.

У свою чергу, 15.08.2016 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де поросив повідомити чи приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у відповідності до вимог діючого законодавства, рішення про нарахуванню йому заборгованості в сумі 11090.80 грн., у зв'язку з переплатою пенсії за період з 07 листопада по 28 грудня 2015 роки, якщо так, просив надати копію такого рішення та одночасно повідомити правові підстави для нарахування такої заборгованості.

Після чого, у вересні 2016 року ОСОБА_1 отримав лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.08.2016 за №21444/03103, де було зазначено, що з урахуванням нормативно-правових актів ГУ ПФ України в Дніпропетровській області прийшло до висновку про те, що за період перебування позивача на посаді державного службовця в Національній поліції з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року виникла переплата пенсії в сумі 11090,80 грн., яка підлягає терміновому поверненню до Державного бюджету Країни і з 01.01.2016 року виплата пенсії позивачу призупинена.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України посадові особи Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02 березня 2015 року до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» були внесені зміни, у відповідності до яких тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та часників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно пункту 5 розділу III «Прикінцевих положень» вказаного Закону у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, оскільки до 1 червня 2015 року не був прийнятий Закон, вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» зазначеного Закону, тому з цієї дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, особам, які підпадають під дію цього Закону, пенсія призначається відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, з 1 червня 2015 року посада (заступника начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Дніпропетровській області), на якій працював позивач з 07 листопада по 28 грудня 2015 року, не давала ОСОБА_1 права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу».

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язкове державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми ї види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Враховуючи, що з 1 червня 2015 року втратили свою чинність правові підстави тимчасового припинення виплати позивачу пенсії, тому суд приходить до висновку, що виплата Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначеної йому, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії, починаючи з 07.11.2015 року по 28.11.2015 року є законною та такою, що відповідає нормам законодавства.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 року №21-948а16, яка в силу положень ч. 1 статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для застосування усіма суб'єктами владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, в тому числі й Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що Конституційний Суд України в Рішенні від 6 липня 1999 року №8-рп/99) у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей, що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як дід час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Згідно частини першої статті 58 Конституції України від 28.06.1996 року №254к/96-ВР закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Водночас, згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, право позивача на пенсійне забезпечення, в обсязі визначеному на час призначення йому пенсії, залишається чинним

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, відповідно до ч.ч. 1,3 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на і підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, і Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про неправомірність дії та розпорядження відповідача щодо винесення рішення про стягнення з відповідача надмірно сплаченої пенсії.

Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність пред'явлених позовних вимог і задоволенню їх у повному обсязі,.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно до ч.1, п.1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

При подачі адміністративного позову до суду ОСОБА_1 сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 640,00 грн., а тому вона підлягає стягненню з Державного бюджету на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2,11,17-19,69,71, 104-106 КАС України Законом України «Про судовий збір»,, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення та зобов'язання скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - задовольнити.

Визнати незаконним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за справою № пенсіонера МВС ОСОБА_1, який одержує пенсію за вислугу років, за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 11090,80 грн. (одинадцять тисяч дев'яносто грн. 80 коп.).

Скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, за справою № пенсіонера МВС ОСОБА_1, який одержує пенсію за вислугу років, за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 11090,80 грн. (одинадцять тисяч дев'яносто грн. 80 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму судового збору в розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.О. Ребров