Справа № 818/1718/16
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 р.Справа № 818/1718/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 по справі № 818/1718/16

за позовом Головного управління ДФС у Сумській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про призначення перевірки,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 відмовлено в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області (далі - позивач, ГУ ДФС у Харківській обл.) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1.).

Позивач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просив скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо можливості надання судом дозволу на проведення перевірки тільки в рамках кримінального провадження та послався на положення п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

На адресу суду повернулося поштове відправлення з повісткою, адресоване відповідачу, з відміткою поштового відділення про причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

З урахуванням положень ч. 4 ст.33, ч.11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повістка відповідачу вважається такою, що вручена належним чином.

Представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки до суду.

Колегія суддів вважає про відсутність підстав для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки представником відповідача не надано доказів на підтвердження неможливості явки в судове засідання 03.07.2017. Посилання представника відповідача на те, що відповідачу не направлялась апеляційна скарга з додатками спростовуються письмовими доказами у справі.

З урахуванням положень ст.195-1, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до даних ЄДРПОУ зареєстрований 22.05.1998 як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку у ДПІ у м. Сумах, є платником податку на додану вартість та здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажного автомобільного транспорту.

За січень - серпень 2016 року встановлено, що платник декларує операції, що оподатковуються за нульовою ставкою (рядок 3 декларації), а саме здійснює міжнародні перевезення.

При цьому, в декларації за липень 2016 року платником задекларовано від'ємне значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, у сумі 99500,0 грн. (а.с.11).

За результатами аналізу даних довідок про суми від'ємного значення звітного періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (додатки 2 до декларації з ПДВ за червень та липень 2016 року), виявлено, що розрахунок суми бюджетного відшкодування частково зроблено за рахунок від'ємного значення, сформованого за періоди до 1 липня 2015 року, зокрема:

- за рахунок сплати постачальнику ТОВ «PH - Карт Україна» () за придбане дизпаливо. Від'ємне значення у сумі 28459,0 грн. сформовано у серпні 2014 року;

- за рахунок оплати постачальнику TOB «Вог Рітейл» () за придбане дизпаливо. Від'ємне значення у сумі 42256,0 грн. сформовано у грудні 2014 року (податкова накладна від 17.12.2014 №17229).

Відділом адміністрування податків із самозайнятих осіб та єдиного внеску 13.09.2016 було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, рнокпп НОМЕР_1, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, щодо суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року, за результатами якої у податковій декларації за липень 2016 року від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 384108,0 грн. (рядок 19 декларації) порушень не встановлено, та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, у сумі 284608,0 грн. (рядок 21 декларації) та бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 99500,0 грн. (рядок 20.1 декларації) порушень не встановлено.

З 22.08.2016 відділом контрольно-перевірочної роботи проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2014 до 31.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 до 31.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період з 01.01.2015 до 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 19.09.2016 №2763/18-19-13-04/НОМЕР_1/191.

Оскільки вказана перевірка не охоплювала питань правильності декларування, сплати сум податку на додану вартість, а також сум бюджетного відшкодування на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014, а під час проведення камеральної перевірки не досліджувались первинні документи щодо суми бюджетного відшкодування за липень 2016 року, на підставі яких вона сформована, контролюючий орган звернувся до адміністративного суду із позовом про призначення перевірки на підставі п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 вказаної статті).

Відповідно до приписів ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є необхідність призначення судом документальної позапланової виїзної перевірки платника податків.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Вказана норма кореспондується з приписами ч. 4 ст. 50 КАС України відповідно до якої, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

З вищезазначених процесуальних норм вбачається, що суб'єкт владних повноважень має право звернутися з позовом до відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, виключно у випадках, які прямо передбачені законом.

Право для звернення до суду органів доходів і зборів передбачено ст. 20 ПК України.

Однак, жодним нормативно-правовим актом, в тому числі Податковим кодексом України, не передбачено право органу доходів і зборів звертатися до адміністративного суду з позовом про призначення документальної позапланової виїзної перевірки.

Крім того, з 01.01.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, пунктом 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно: 1) з дозволу Кабінету Міністрів України, 2) за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, 3) згідно з рішенням суду або 4) згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Пункт 3 Закону України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII передбачає надання дозволу на перевірку підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців тільки з боку Кабінету Міністрів України, і не наділяє суд повноваженнями на надання дозволу, на що суд апеляційної інстанції не звернув увагу та вийшов за межі позовних вимог.

Передбачена у пункті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII можливість проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців згідно з рішенням суду, то таке рішення суду як підстава для проведення перевірки платника податків узгоджене з положенням пп.78.1.11 п.78.1. ст. 78 ПК України, відповідно до якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Тобто судові рішення про призначення перевірки можуть бути прийняті в межах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав надання судом дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції позбавив контролючий орган права на реалізацію своєї функції в частині проведення перевірки та здійснення контролю щодо повноти у нарахуванні та сплати податків, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року по справі № 818/1718/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.І. Сіренко
Повний текст ухвали виготовлений 07.07.2017