Справа № 461/3563/17
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3563/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та скасування ухвали,

в с т а н о в и в:
позивач звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , в якому просить визнати бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.10.2014 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , визнати протиправною та скасувати ухвалу ЛМР від 06.04.2017 року №1856 «Про надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та зобов`язати ЛМР належним чином розглянути проект ухвали про надання їй вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позову покликається на те, що 13.10.2014 року позивач звернулась до ЛМР із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Однак, відповідачем 10.12.2014 року їй відмовлено. Крім цього, ухвалоюЛМР від 06.04.2017 року дозвіл на виготовлення проекту землеустрою вказаної земельної ділянки надано громадянину ОСОБА_2 . Такі дії відповідача вважає неправомірними, адже вони, на думку позивача порушують її законні права та інтереси і не грунтуються на положеннях Закону.
Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задоволити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов віднесла на розсуд суду.
Представник третьої особи в судовому засіданні позов заперечив. Просить відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених у письмових запереченнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 13.10.2014 року звернулась до Львівської міської ради з заявою щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки АДРЕСА_1 . Право на пільгу підтверджує посвідченням № НОМЕР_1 /а.с.7/
Виконавчим комітетом Львівської міської ради від 10.12.2014 року, позивачу було повідомлено що, у зв`язку з обмеженою кількістю земельних ділянок у м. Львові, відповідно до генерального плану міста, не передбачено нових кварталів для індивідуальної житлової забудови. Крім цього, вказано, що сім`я загиблого ОСОБА_3 (сина позивача) до кінця 2014 року буде забезпечена житлом та земельною ділянкою для індивідуального будівництва, адже ухвалою Новояворівської міської ради від 02.10.2014 року прийнято рішення про виділення земельної ділянки прощею 800,00 кв.м дружині загиблого сина позивача, також сім`ї ОСОБА_3 видано сертифікат на 2-ох кімнатну квартиру по АДРЕСА_2 .
Згідно довідки військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , ОСОБА_4 в період з 12.10.2016 року по 08.12.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей /а.с.9/.
Відповідно до ч.ч.6,7 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Як видно із заяви з додатками ОСОБА_2 поданої до ЛМР 21.11.2016 року, останній як учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 /а.с.36/, просить погодити вибір місця розташування земельної ділянки на АДРЕСА_1 надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку/а.с. 7/.

Згідно ухвали ЛМР від 06.04.2017 року, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель, що надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель житлової та громадської зони надано ОСОБА_2 /а.с.11,26/.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.2 ст.171 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Як видно зі змісту оскаржуваної ухвали ЛМР від 06.04.2017 року, така стосується конкретно ОСОБА_2 , відтак є актом індивідуальної дії та не стосується інтересів позивача, а винесення та введення в дію даної ухвали жодним чином не може порушити право чи породити обов`язок позивача на вчинення певних дій, що свідчить про відсутність у позивача прав на звернення до суду із зазначеним позовом.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом України у справі №800/147/15/800/436/14 ( рішення від 20.10.2015 року).
Таким чином, встановлені ході розгляду справи обставини вказують на те, що права позивача, у зв`язку з винесенням ухвали ЛМР від 06.04.2017 року не порушені, а ОСОБА_1 є неналежним позивачем по справі. Крім цього, позивач належним чином була повідомлена про результати розгляду її звернення від 13.10.2014, відтак позовні вимоги в цій частині також є безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.7-12,70,86,160-163 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

Суддя Стрельбицький В.В.