Справа № 826/4119/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03 липня 2017 року м. Київ № 826/4119/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участю представника позивача - ОСОБА_1, представника третьої особи - Яценка Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання третьої особи про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.09.2015, індексний номер 24818975.

У судовому засіданні 03.07.2017 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання представник третьої особи зазначив, що у даній справі спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, а тому спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватись за правилами встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Представник позивача заперечив проти закриття провадження у справі.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що клопотання представника третьої особи не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У розумінні ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 28.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коблевою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 24818975 та винесено запис про державну реєстрацію за Товариством з з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно-квартиру загальною площею 73,2 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд.9/15, квартира 8.

Позивач зазначив, що дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, були протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до загальних засад цивільного права та вимог ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інформація про права внесена до Державного реєстру, вважається достовірною, якщо інше не буде доведено у судовому порядку.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону та п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 17.10.2013, № 868 державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином вказаним законом визначено, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладені функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Законодавець наділив нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у результаті нотаріальних дій.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1952-IV, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону № 1952-IV, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ч. 2 статті 30 цього Закону-дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року роз'яснено, що суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні", держава в частині реєстрації прав на нерухоме майно делегує нотаріусам владні повноваження, тому судам при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід пам'ятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Отже, суд звертає увагу, що у даному випадку позивач має право на звернення до адміністративного суду з позовом (ст. 6 КАС України), а адміністративний суд повинен встановити порушення прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, та чи дійсно вони мають право, свободу та інтерес, про захист яких просять.

Відтак, суд вважає що згідно ст.157 КАС України підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Керуючись статтями 157,160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про закриття провадження у справі.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.07.2017 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа