Справа № 826/15537/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Літвіної Н.М., Шелест С.Б., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 24 листопада 2014 року №12 "д", яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт "Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 від 24 березня 2014 року №КВ 88.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Прокуратура міста Києва, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні Прокуратура міста Києва підтримала заявлені в апеляційній скарзі вимоги.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги прокуратури міста Києва, а також надав пояснення, за змістом яких повідомлено, що про видачу Департаментом наказу від 24 листопада 2014 року №12 "д" «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» позивача було повідомлено листом від 24 листопада 2014 року №7/26-13/2411/10. Означений лист було надіслано простою поштовою кореспонденцією, а реєстр надісланих поштових відправлень в Департаменті відсутній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 24 листопада 2014 року №12 "д" "Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт", на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру", за результатами розгляду подання прокуратури Печерського району міста Києва "Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 24 березня 2014 року №КВ 88" від 23 жовтня 2014 року №11426 вих.-14, яке надійшло з листом прокуратури міста Києва від 07 жовтня 2014 року №07/1/5-1514 вих.-14, та відповідно до пункту 14 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, наказано скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт "Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 від 24 березня 2014 року №КВ 88. Замовник будівництва - ОСОБА_2

Позивач посилаючись на те, що рішення відповідача про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт прийнято за відсутності правових підстав, а висновки про зазначення у декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірних даних не підтверджується документально, звернувся з означеним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частина друга статті 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачає, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Таким чином, реєстрація декларації може бути скасована у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ній недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з абзацом одинадцятим пункту 14 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (далі по тексту - Порядок №466) у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

За правилом абзацу дванадцятого пункту 14 Порядку №466 Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

З наведених правових норм вбачається, що скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації здійснюється шляхом видачі відповідного наказу та виключення напису про реєстрацію таких декларацій.

Водночас, відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі по тексту - Порядок №553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Пунктом 2 зазначеного Порядку №553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Вказаним Порядком №553 визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Так, відповідно до пункту 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку №553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, окрім іншого, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Пунктом 16 зазначеного Порядку №553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з пунктом 9 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Виходячи з системного аналізу наведених правових положень, колегія суддів приходить до висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Вказаний порядок здійснення державного архітектурно-будівельний контролю має бути дотриманий також у випадку, передбаченому частиною другою статті 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Як вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт "Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 №КВ 88. Об'єкт містобудування віднесено до ІІІ категорії складності. Забудовник будівництва - ОСОБА_2

Зі змісту подання прокуратури Печерського району міста Києва від 23 жовтня 2014 року №11426 вих.-14 "Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 24 березня 2014 року №КВ 88", адресованого Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (правонаступником якої є відповідач), вбачається, що реєстрація спірної декларації суперечить вимогам законодавства та підлягає скасуванню, з огляду на не зазначення інформації про результати експертизи проектної документації об'єкта будівництва та наявності недостовірних даних щодо коду об'єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд, у зв'язку із чим, на думку прокуратури, проектна документація розроблена з істотними порушеннями законодавства у сфері містобудівної діяльності, а зазначене будівництво загрожує життю та здоров'ю людей.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач зазначає, що вищевказана інформація слугувала підставою для прийняття ним оскаржуваного рішення від 24 листопада 2014 року №12 "д" "Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт" на підставі частини другої статті 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Втім, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем я не було надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про зазначення ОСОБА_2 в декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірних даних, що є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а також доказів на підтвердження того, що проектна документація розроблена з істотними порушеннями законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідачем також не доведено, що зазначена у декларації про початок виконання будівельних робіт інформація щодо коду об'єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд є недостовірною; водночас, у будь-якому випадку ймовірне помилкове визначення коду об'єкта не є самостійною підставою вважати такий об'єкт самочинним будівництвом.

Колегія суддів критично ставиться до посилання відповідача на обов'язкове виконання вимог подання прокуратури Печерського району міста Києва, оскільки, як зазначено вище, встановлення фактів дотримання або порушення замовниками будівництва норм містобудування можливе лише за результатами проведеного у встановленому порядку державного архітектурно-будівельного контролю; неперевірена органами державного архітектурно-будівельного контролю у встановленому порядку інформація про порушення містобудівного законодавства, в тому числі інформація від правоохоронних органів, не може слугувати підставою для прийняття рішення про притягнення замовника будівництва до відповідальності.

Крім того, відповідно до положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) орган, якому внесено подання, наділений правом його відхилити, після чого прокурор наділений правом звернення до суду.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що відповідач не проводив перевірку дотримання позивачем містобудівного законодавства у встановленому порядку та не перевіряв інформацію, викладену в поданні прокуратури Печерського району міста Києва від 23 жовтня 2014 року №11426 вих.-14, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт "Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 від 24 березня 2014 року №КВ 88 суперечить вимогам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказ Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 24 листопада 2014 року №12 "д" "Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт" прийнятий не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Законом, необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для справи та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, що є порушенням п.п. 1, 3, 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому він є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Що стосується посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні 10 липня 2017 року представником відповідача були надані пояснення, згідно яких суд повідомлено, що про видачу Департаментом наказу від 24 листопада 2014 року №12 "д" «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» ОСОБА_2 було повідомлено листом від 24 листопада 2014 року №7/26-13/2411/10. Означений лист було надіслано простою поштовою кореспонденцією, а реєстр надісланих поштових відправлень в Департаменті відсутній.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 про порушення своїх прав дізналась з листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 25 серпня 2016 року №10/26-69/2508/10, згідно якого інспекція повідомила позивача, що рішенням від 24 листопада 2014 року №12 «д» було скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку по вул. Редутній, 32 у Печерському районі м Києва» №КВ 88.

Беручи до уваги, що ОСОБА_2 звернулась до суду 05 жовтня 2016 року, колегія суддів дійшла висновку що позивачем не було пропущено шестимісячний строк звернення з адміністративним позовом до суду.

Решта посилань та тверджень сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається через невідповідність зазначених заперечень та обґрунтувань до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.М.Літвіна

суддя С.Б.Шелест

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Літвіна Н. М.

Шелест С.Б.