Справа № 825/468/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/468/17 Головуючий у 1-й інстанції:Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Симоненко Олени Анатоліївни на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Куликівські аграрні інвестиції» до Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Симоненко Олени Анатоліївни , Чернігівська міська рада, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Горбів Агро» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство «Куликівські аграрні інвестиції» звернулось до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Симоненко Олени Анатоліївни, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Чернігівської міської ради, 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_3, ТОВ «Горбів Агро», в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 32039231 від 25.10.2016 про реєстрацію права оренди земельної ділянки, відповідно до укладеного між ТОВ «Горбів Агро» та ОСОБА_3 договору оренди за № р606 від 28.08.2016.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,73 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07.02.2005 року.

01.03.2008 року між ОСОБА_3 та ПП «Куликівські аграрні інвестиції» було укладено договір оренди землі, площею 3,73 га, яка розташована на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, строком на 10 років.

Вказаний договір був зареєстрований 25.04.2008 року та внесено запис Куликівським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за №67 до Книги записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

В подальшому 28.08.2016 ОСОБА_3 було укладено з ТОВ «ГОРБІВ АГРО» договір оренди землі № р606, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (кадастровий номер НОМЕР_1, загальна площа 3,73 га).

25.10.2016 державним реєстратором на підставі заяви ТОВ «ГОРБІВ АГРО» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і доданих до неї документів прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32039231, яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 за ОСОБА_3, та одночасно державну реєстрацію іншого речового права (права оренди землі) за ТОВ «Горбів Агро», що підтверджується копією реєстраційної справи.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, яке підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутність відомостей про державну реєстрацію такого договору у Поземельній книзі не свідчить про незавершеність чи відсутність державної реєстрації як такої, оскільки факт державної реєстрації договору оренди землі засвідчується гербовою печаткою та підписом уповноваженої особи, а датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 2 Закону України від 01.07.04р. № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав в тому числі є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 2 цієї ж статті Закону також передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону № 1952-IV, державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Згідно п.п. 1 - 4 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Крім того, законодавець ставить перед державним реєстратором обов'язок під час проведення державної реєстрації прав запитувати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року.

Як вбачається з копії договору оренди землі від 01.03.2008, він підписаний уповноваженою посадовою особою та засвідчений гербовою печаткою, а також містить реєстраційний напис від 25.04.2008 за № 67 про його державну реєстрацію Куликівським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

Крім того, згідно листа Відділу Держгеокадастру у Куликівському районі Чернігівської області від 07.04.2017 № 9-25-0.29-13/108-17 в архіві відділу зберігається «Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі», де у розділі 4 за № 67 від 25.04.2008 зареєстровано договір оренди землі між ПП «Куликівські аграрні інвестиції» та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,73 га, кадастровий номер НОМЕР_3, термін дії договору - 10 років.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що договір оренди землі від 01.03.2008, який укладений між ПП «Куликівські аграрні інвестиції» та ОСОБА_3, пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку.

Посилання представника 3-тьої особи ТОВ «ГОРБІВ АГРО», що договір оренди землі від 01.03.2008 є не зареєстрований, в зв'язку з відсутністю відомостей про його державну реєстрацію у Поземельній книзі, судом не приймаються до уваги, оскільки не внесення реєстратором державного реєстру земель до Поземельної книги відомостей про реєстрацію договору оренди землі не свідчить про відсутність державної реєстрації як такої, що не відбулась.

Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктами 1 та 2 частини третьої статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації (частина третя статті 3 Закону).

Тобто, державний реєстратор, як суб'єкт владних повноважень, під час державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав, з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна правова позиція була висловлена неодноразово і Верховним Судом України в постановах від 22.09.2015 (справа № 21-760а15) та від 15.11.2016 (справа № 21-3030а16).

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 28.08.2016 № р606, укладеним між ТОВ «Горбів Агро» та ОСОБА_3, не виконав свого обов'язку щодо встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та не перевірив належним чином, чи право оренди на спірну земельну ділянку зареєстровано чи ні станом на 01.01.2013 року, внаслідок чого ним здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одна і та ж земельна ділянка була передана в оренду різним орендарям.

Крім того, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону № 1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Частиною 3 статті 3 Закону № 1952-IV визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Оскільки, державна реєстрація договору землі від 01.03.2008 року, укладеного між ПП «Куликівські аграрні інвестиції» та ОСОБА_3, була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення договірних відносин, то право користування позивача спірною земельною ділянкою, в силу частини 3 статті 3 Закону № 1952-IV, є дійсним.

При цьому, частиною 1 статті 24 Закону № 1952-IV визначені підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено.

У свою чергу, подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід'ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є, передбаченою у статті 24 Закону 1952-IV, підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.03.2016 (справа № 21-1434а15) та від 15.11.2016 (справа № 825/1287/15-а).

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32039231 від 25.10.2016 року у частині державної реєстрації іншого речового права, а саме: права оренди на земельну ділянку, яка знаходиться на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (кадастровий номер НОМЕР_1) та задоволення позовних вимог ПП «Куликівські аграрні інвестиції» у повному обсязі.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Симоненко Олени Анатоліївни - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.