Справа № 815/2982/17
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2982/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЛЕКС" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.05.2017 року,-

СУТЬ СПОРУ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЛЕКС" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області в якому позивач просить суд:

-податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12 травня 2017 року № (форма «Р») про сплату товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНАЛЕКС» грошових зобов'язань на загальну суму 1 888 674 (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят чотири) грн., у тому числі: за основним платежем (податок на прибуток) - 1 547 412 (один мільйон п'ятсот сорок сім тисяч чотириста дванадцять) грн.; за штрафними санкціями - 341 262 (триста сорок одна тисяча двісті шістдесят дві) грн. визнати протиправним та скасувати;

-податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12 травня 2017 року № (форма «В4») про сплату суми завищення від'ємного значення податку на додану вартість в розмірі 7 085 (сім тисяч вісімдесят п'ять) грн. - визнати протиправним та скасувати;

-податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12 травня 2017 року № (форма «Р») про сплату товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНАЛЕКС» грошових зобов'язань на загальну суму 2 140 326(два мільйони сто сорок тисяч триста двадцять шість) грн., у тому числі: за основним платежем (податок на додану вартість) - 1 712 261 (один мільйон сімсот двадцять тисяч двісті шістдесят одна) грн.; за штрафними санкціями - 428 065 (чотириста двадцять вісім тисяч шістдесят п'ять) грн. - визнати протиправним та скасувати;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головне управління ДФС в Одеській області провело позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЮНАЛЕКС» з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 10.12.2014 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки відповідач склав акт № 320/15-32-14-02/39539893 від 21.04.2017 р., згідно з висновками якого позивач порушив низку статей ПК України.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення №, №, № від 12.05.2017 року.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на безпідставних та незаконних висновках акту перевірки, а отже прийняті відповідачем без достатніх правових підстав є протиправними та належать до скасування. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що господарські операції за період, що перевірявся підтверджені відповідними доказами.

Представник позивача був присутнім в попередніх судових засіданнях, надавав свої усні пояснення, однак в останнє судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у запереченні на адміністративний позов (т.3 а.с. 92-95).

В обґрунтування заперечення представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що перевіркою структури витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, задекларованих ТОВ «ЮНАЛЕКС» згідно з поданим звітом про фінансові результати та повноти визначення податкового кредиту по податку на додану вартість встановлено завищення по взаємовідносинам з ПП «Алтер.А», ТОВ ПФ Фірма «Мобіл», ТОВ «Сайлес Груп», ТОВ «Еквілан», ТОВ «Велскейп», ТОВ «Ред Вінд», ТОВ «Теомакс», ТОВ «Лімарк», ТОВ «Теплодім південь», ТОВ «Деталікс», ТОВ «Буд Фінанс Компані», ТОВ «БК Сервіс Буд», ТОВ «Смарт Компанні», ТОВ «Спецбудмаркет».

На думку відповідача фінансово-господарські операції проведені з зазначеними контрагентами, враховуючи зібрану податкову інформацію, не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна наявності трудових ресурсів, транспортних засобів, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень та іншого, що економічно необхідно для виконання постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської економічної діяльності. Також посилався на відсутність документів щодо придбання, транспортування продукції, неспівпадіння номенклатури товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ЮНАЛЕКС» зареєстроване 16.08.2010 року юридичним департаментом Одеського міського управління юстиції, свідоцтво про державну реєстрацію від 09.12.2014 року №0054131, код суб'єкта господарювання .

Взято на податковий облік в органах державної податкової служби 10.12.2014 року за №46, станом на день підписання акту перевірки перебуває на обліку в Суворовській ДПІ ГУ ДФС в Одеській області.

Позивач має право здійснювати такі види діяльності:

-43.21. електромонтажні роботи;

-43.99 інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у;

-46.90 неспеціалізована оптова торгівля;

-43.91 покрівельні роботи.

Основний вид діяльності позивача 33.12 ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, що підтверджується відомостями з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (т.1 а.с.141).

У позивача наявний дозвіл №146.15.51 Територіального управління Держгірпромнагляду(т.1 а.с.193), який дозволяє йому виконувати роботи підвищеної небезпеки:

-з монтажу, демонтажу, налагодження ремонту, технічного обслуговування, реконструкції машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (електричне устаткування електричних станцій та мереж, технологічне електрообладнання напругою понад 1000В; парові і водогрійні котли теплопродуктивністю понад 0,1 МВТ; посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа; трубопроводи пари та гарячої води з робочим тиском понад 0,05 МПа і температурою води вище 110 град. С, які належать реєстрації в територіальних органах Держгірпромнагляду);

-роботи у вибухопожежонебезпечних зонах;

-роботи в діючих електроустановках напругою понад 1000В (До 10 кВ включно);

-роботи в траншеях , котлованах, замкнутому просторі (ємкостях, боксах, топках, трубопроводах);

-роботи верхолазні, що виконуються на висоті 5 метрів і більше над поверхнею грунту, з перекриття або робочого настилу, та роботи, що виконуються за допомогою підйомних і підвісних колисок;

-земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій;

-зведення, монтаж і демонтаж будинків, споруд, зміцнення їх аварійних частин, електропрогрівання бетону;

-зварювальні, газополум'яні роботи;

-обстеження, ремонт та чищення димарів, повітряпроводів.

Суд встановив, що позивач має ліцензію Державно архітектурно-будівельної інспекції України Серії АЕ №639602 на господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури (т.1 а.с.195).

На підставі наказу №1035 від 10.04.2017 року (т.1 а.с.10) відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЮНАЛЕКС».

За результатами перевірки відповідач склав акт від 21.04.2017 року № 320/15-32-14-02/39539893 (т.1 а.с.11-31) згідно з висновками якого позивач порушив вимоги ПК України а саме:

-п.п.14.136 п.14.1, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 1 547 412 грн., у тому числі за 2015 р. на суму 182 364 грн., за 2016 р. на суму 1365048 грн.;

-п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до встановлено заниження ПДВ всього на суму 1712261 грн., у тому числі: травень 2015 р. - 41549 грн., липень 2015 р.-16060 грн., серпень 2015 р. - 30245 грн., вересень 2015 р. - 70554 грн., жовтень 2015 р.-28364 грн., листопад 2015 р. - 15855 грн., січень 2016 р. - 2400 грн., лютий 2016 р.-53525 грн., квітень 2016 р. - 5665 грн., червень 2016 р. - 800 грн., липень 2016 р. - 800 грн., серпень 2016 р. - 226971 грн., вересень 2016 р. - 135248 грн., жовтень 2016 р.- 117302 грн., листопад 2016 р. - 406900 грн., грудень 2016 р. - 560706 грн. та завищення від'ємного значення по податку на додану вартість за грудень 2016 р. на суму 7085 грн.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення рішення:

-№ від 12.05.2017 року, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1887674,00 грн. (т. а.с.174);

-№ від 12.05.2017 року, яким зменшений розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість - 7085,00 грн. (т.1 а.с.175);

-№ від 12.05.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2140326,00 грн. (т.1 а.с.176).

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні норми права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - Податковий кодекс України).

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 ст.44 ПК України передбачено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п.44.3. ст.44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг;

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З сукупного аналізу зазначених вище норм права та на підставі встановлених обставин, суд вважає твердження відповідача по ряду контрагентів щодо нереальності господарських операцій необґрунтованим.

Так, податковий орган в додатку до акту перевірки №3 вказав, що в результаті аналізу декларацій з ПДВ, інформаційної системи «Єдиний реєстр податкових накладних», «Податковий блок» щодо придбання товару від постачальника ПП «Альтер.А» , ТОВ «Сайлес Груп», ТОВ «Еквілан», ТОВ «Велскейп»,ТОВ «Ред Вінд», ТОВ «Теомакс», ТОВ «Лімарк», ТОВ «Теплодім південь», ТОВ «Деталікс», ТОВ «Буд ФінансКомпані», ТОВ «БК Сервіс Буд», ТОВ «Смарт Компанні», ТОВ «Спецбудмаркет» він встановив неспівпадіння номенклатури товару. Також зазначив про відсутність видаткових та товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт на виконання інформаційно-консультаційних робіт . В результаті - по вказаним контрагентам не підтверджена реальність здійснення господарських операцій з позивачем.

Однак суд звертає увагу, на наявність в матеріалах справи первинних документів щодо здійснення господарської діяльності позивача з наступними контрагентами, а саме:

-з ТОВ «Альтера.А.» договір поставки № 01/07/2015-П від 01.07.2015 р., видаткові накладні, банківські виписки, податкові накладні (т.2 а.с.27-41);

-з ТОВ ПВФ «Мобіл» накладні, банківські виписки, податкові накладні (т.2 а.с.42-58);

-з ТОВ «Сайлес Груп» договори поставки №01/09/2015-11 від 01.09.2015 р.,№01/10/2015-ИУ від 01.10.2015 видаткові накладні, банківські виписки, акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні (т.2 а.с.59-81);

-з ТОВ «Еквілан» договори поставки №01/08/2015-П від 03.08.2015 р., №01/082015-ИУ від 03.08.2015 р. видаткові накладні, акти здачі прийняття робіт, банківські виписки, податкові накладні (т.2 а.с.82-94);

-з ТОВ «Ред Вінд» договір поставки №01/05/15-П від 20.05.2015 р., видаткові накладні, податкова накладна (т.2 а.с.111-115);

-з ТОВ «Деталікс» договір №01/09-16 ПД від 01.09.2016р., акти приймання будівельних робіт, банківські виписки, податкові накладні (т.2 а.с.116-152);

-з ТОВ «Буд ФінансКомпані» договір №01/10-16-ПД від 01.10.2016 р., акти приймання будівельних робіт, банківські виписки, податкові накладні (т.2 а.с.153-173);

-з «БК Сервіс-Буд ЛТД» договір №01/11-16-ПД від 01.11.2016 р., акти приймання будівельних робіт, податкові накладні (т.2 а.с. 174-238);

-з ТОВ «Смарт Компанні» договір №01/12-16-ПД від 01.12.2016р., акти приймання будівельних робіт, банківські виписки, податкові накладні (т.2 а.с.239-250, т.3 а.с.1-36);

- з ТОВ «Спецбудмаркет» договір №01/08/2016-СПД від 01.08.2016 р., акти приймання будівельних робіт, податкові накладні (т.3 а.с.37-74);

З огляду на перелічені вище первинні документи, суд встановив, що відповідно до умов вказаних договорів протягом податкового періоду з грудня 2014 року по грудень 2016 року видаткові та податкові накладні, акти приймання-передачі наданих послуг/ виконаних робіт оформлені належним чином та у встановленому законом порядку.Суми податку на додану вартість за податковими накладними включені до податкового кредиту відповідного податкового періоду, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з ПДВ та даним податкової декларації з ПДВ за податковий період - грудень 2014 - грудень 2016 року (т.1 а.с.146-250, т.2 а.с.1-23).

Отже, належним підтвердженням формування податкового кредиту та валових витрат ТОВ «ЮНАЛЕКС» за вищезазначеними цивільно-правовими договорами як компенсація вартості товарів, які придбалися, є договори поставки товарів, договори надання послуг/виконання робіт, податкові та видаткові накладні, акти виконаних робіт/наданих послуг, платіжні доручення, які надані позивачем податковому органу в ході проведення перевірки та підтверджують фактичне здійснення господарської діяльності позивача з вказаними підприємствами.

Таким чином, суд не погоджується з твердженням відповідача про завищення сум валових витрат. Адже відповідно до пункту 201.10 ст.201 ПК України податкова накладна , складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку , що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, щодо посилань відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних суд зазначає, що така відсутність не є беззаперечним фактом завищення позивачем суми з ПДВ та валових витрат, адже зазначені документи є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не поставки, які були укладені позивачем з його контрагентами. Впродовж судового розгляду суд встановив, що позивач договори перевезення з зазначеними вище контрагентами протягом періоду, який перевірявся, не укладав.

Також відповідач вказуючи на неспівпадіння номенклатури товару не зазначив при цьому який саме товар не співпадає, не надав жодних доказів даного факту.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до предмету договорів укладених з ПП «Альтер.А» , ТОВ «Сайлес Груп», ТОВ «Еквілан», ТОВ «Ред Вінд», ТОВ «Деталікс», ТОВ «Буд ФінансКомпані», ТОВ «БК Сервіс Буд», ТОВ «Смарт Компані», ТОВ «Спецбудмаркет», актів виконаних робіт та податкових накладних дані договори укладалися щодо постачання будівельних матеріалів, запчастин, електричного обладнання та проведення ремонтних робіт.

З огляду на даний факт, суд робить висновок, що вказані господарські операції реально пов'язані з господарською діяльністю позивача. Оскільки, як вже суд встановив вище по тексту, основним видом діяльності позивача є ремонт та технічне обслуговування машин, устаткування промислового призначення; іншими видами діяльності є електромонтажні, спеціалізовані будівельні роботи.

На думку суду, придбання перелічених матеріалів, робіт (послуг) позивачем за укладеними договорами повністю узгоджується, є логічним та відповідає тому виду діяльності, яким займається підприємство позивача.

Разом з тим, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що по взаємовідносинам позивача з контрагентами ТОВ «Теомакс», ТОВ «Лімарк», ТОВ «Теплодім Південь», ТОВ «Велскейп» відсутні первинні документи, які б підтверджували здійснення господарських операцій.

Отже, на підставі встановлених обставин, суд робить висновок, що відповідач невірно зробив розрахунок збільшення грошового зобов'язання з ПДВ, яке зазначене в податковому повідомленні-рішенні форми «Р» від 12.05.2017р. № у сумі 2 140326, 00 грн.

Так, відповідно до даних податкового органу в додатку № 3 до акту перевірки (т.1 а.с.37)таз урахуванням висновку суду щодо не підтвердження позивачем господарських операцій по контрагентам: ТОВ «Теомакс», ТОВ «Лімарк», ТОВ «Теплодім Південь», ТОВ «Велскейп», сума ПДВ за період, що перевірявся складає 3 124690, 00 грн. Відповідно збільшення суми податкового зобов'язання з ПДВ становить 7 7085,00 грн. (3 201776,00( сума ПДВ за даними платника) - 3 124690, 00 грн. (сума ПДВ за даними суду) = 77085,00 грн. Штрафні санкції від суми податкового зобов'язання складають 19 271,00 грн. (25% від 77 085, 00 грн.). Загальна сума грошового зобов'язання - 96 356, 00 грн.

Таким чином, позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми «Р» від 12.05.2017р. № належить до задоволення в частині 2 043970, 00 грн. (2 140326, 00 грн. - 96 356, 00 грн. = 2 043970, 00 грн.).

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми «Р» від 12.05.2017р. №, яким збільшена сума грошового зобов'язання з податку на прибуток, суд вважає, що з урахуванням своїх висновків щодо не підтвердження доводів податкового органу про нереальність здійснення позивачем господарських операцій по ряду контрагентів, які викладені вище по тексту, дана позовна вимога належить до задоволення. Суд дійшов висновку про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення в повному обсязі, оскільки відповідно до розрахунків відповідача, які містяться в матеріалах справи, та за недостатністю усіх необхідних вихідних даних самостійно правильно розрахувати суму збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток для суду є неможливим.

З аналогічних підстав позовна вимога про скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 12.05.2017р. № , за яким сума завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, складає 7 085 грн., яка є пов'язаною і похідною від інших позовних вимог, також належить до скасування.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійсненні позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволення вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково .

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12 травня 2017 року № (форма «Р») про сплату товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНАЛЕКС» грошових зобов'язань на загальну суму 1 888 674 (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. у тому числі: за основним платежем (податок на прибуток) - 1 547 412 (один мільйон п'ятсот сорок сім тисяч чотириста дванадцять) грн. ; за штрафними санкціями - 341 262 (триста сорок одна тисяча двісті шістдесят дві) грн.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12 травня 2017 року № (форма «В4») про сплату суми завищення від'ємного значення податку на додану вартість в розмірі 7 085,00 (сім тисяч вісімдесят п'ять) грн.

4.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 12 травня 2017 року № (форма «Р») в частині грошового зобов'язання з ПДВ 2 043970 (два мільйони сорок три тисячі дев'ятсот сімдесят) грн.

5. У решті позовних вимог відмовити

6. Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЛЕКС» () судовий збір у розмірі 58941(п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот сорок один),27 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.Я. Бойко