Справа № 816/2244/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2244/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М.А.,

представників позивача - Буленко О.О., Чумак Т.Г.,

представника відповідача - Вовк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Полтавського колективного підприємства "Азарія" до Управління Держпраці у Полтавській області про скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Полтавське колективне підприємство "Азарія" (надалі по тексту - ПКП "Азарія", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі по тексту також відповідач) про скасування постанов від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 жовтня 2016 року Управлінням Держпраці у Полтавській області проведено позапланову перевірку щодо діяльності ПКП "Азарія", за результатами якої складено акт перевірки від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986. На підставі зазначеного акту відповідачем винесено три постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. Однак, позивач вважає, що підстави, умови, порядок та документальне оформлення вищевказаної перевірки не відповідає вимогам чинного законодавства та відповідно проведена з грубим порушенням правових норм.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що перевірка проводилася посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області в межах повноважень та у спосіб, що надані їм законодавством України. Щодо посилання позивача на Прикінцевих положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", то представник відповідача наголосив, що вказані положення не поширюються на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Крім того, перед проведенням перевірки позивач не наголошував на відсутності в службових осіб Управління Держпраці у Полтавській області підстав для проведення перевірки і допустив інспекторів для здійснення відповідних заходів. Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

На підставі заяви гр. ОСОБА_4 від 21 вересня 2016 року № 16-Ш901/01 /а.с. 97-98/, листа Державної служби України з питань праці від 28 вересня 2016 року № 9807/4.3/./4.2-ДП-16 /а.с. 99/, яким надана згода на здійснення позапланової перевірки, згідно направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 1399 /а.с. 100/, головним державним інспектором Братусь Л.О. у період з 05 жовтня 2016 року по 27 жовтня 2016 року здійснена позапланова перевірка додержання вимог законодавства з питань праці у діяльності ПКП "Азарія".

За результатами перевірки складений акт від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986 /а.с. 101-109/, один примірник якого директор ПКП "Азарія" Чумак Тетяна Григорівна отримала 27 жовтня 2016 року, про що свідчить особистий підпис.

Під час перевірки виявлено порушення ПКП "Азарія":

- частини четвертої статті 115 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України "Про відпустки", а саме: не проводиться виплата заробітної плати за весь час щорічної відпустки, не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно графіка надання відпусток працівників колективного підприємства "Азарія" у 2016 році, наказом від 22 червня 2016 року № 4-к надано швачці 5 розряду ОСОБА_4 щорічну відпустку терміном на 24 календарні дні з 04 липня 2016 року. Виплату нарахованої заробітної плати за час щорічної відпустки проведено 16 серпня 2016 року відповідно до відомості розподілу заробітної плати від 16 серпня 2016 року № 160816СТ046528. Дане порушення має місце по відношенню і до інших працівників;

- частини першої статті 115 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці", а саме: не проводиться виплата заробітної плати не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, відповідно до відомості розподілу заробітної плати від 18 жовтня 2016 року № 161017СТ856389, заробітну плату за вересень 2016 року у сумі 11049,22 грн виплачено загальною сумою 18 жовтня 2016 року. Документи, які б підтверджували виплату заробітної плати за першу половину вересня 2016 року, при перевірці не надано. Аналогічне порушення мало місце і в липні-серпні 2016 року;

- частини третьої статті 95 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України "Про оплату праці", а саме: останнє підвищення посадового окладу швачки ОСОБА_4 було проведено з 01 грудня 2013 року, про що свідчить наказ від 29 листопада 2013 року № 12. Тобто грудень 2013 року є базовим для нарахування індексації. Як свідчать розрахункові відомості за січень-вересень 2016 року індексація заробітної плати даному працівнику не нараховувалась;

- статті 110 Кодексу законів про працю України, а саме: при кожній виплаті заробітної плати адміністрація підприємства не повідомляє працівника про розміри оплати праці з розшифровкою за видами виплат та розмірами і підставами відрахувань та утримань із заробітної плати. Як свідчить письмове пояснення головного бухгалтера "розрахункові листи при нарахуванні заробітної плати видаються тільки за вимогою співробітників".

27 жовтня 2016 року відповідачем винесено припис № 16-01-197/986-830 про усунення вищевикладених порушень та надано строк до 25 листопада 2016 року для надання письмового підтвердження /а.с. 110-111/.

09 листопада 2016 року начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербаком С.Л. винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами:

- № 16-01-197/986-209, якою на позивача на підставі абзацу шостого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 1450,00 грн /а.с. 121/;

- № 16-01-197/986-210, якою на позивача на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 14500,00 грн /а.с. 122/;

- № 16-01-197/986-211, якою на позивача на підставі абзацу третього частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 4350,00 грн /а.с. 123/.

Повторною перевіркою встановлено:

- пункт 2 припису від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-830 не виконаний, а саме порушення вимог статті 24 Закону України "Про оплату праці", статті 115 Кодексу законів про працю України щодо строків та періодичності виплати заробітної плати;

- пункт 3 припису від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-830 не виконаний, а саме порушення вимог частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України "Про оплату праці" в частині проведення індексації заробітної плати у встановленому порядку не приведено у відповідність /а.с. 112-114/.

16 січня 2017 року головним державним інспектором Братусь Л.О., розглянувши протокол № 16-01-197/7 про адміністративне правопорушення /а.с. 115-116/, винесено постанову № 16-01-197/7-1 про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення /а.с. 117/.

ПКП "Азарія" не погодилося із постановами від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211 та оскаржило їх до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові, організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877-V.

Згідно статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Стаття 6 зазначеного Закону регулює проведення позапланових заходів із здійснення державного нагляду (контролю).

Надаючи оцінку посиланню позивача на неправомірності проведення спірної перевірки саме відповідачем, оскільки останній не наділений повноваженнями органу, що здійснює державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, суд виходив з наступного.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 11 лютого 2015 року № 100 утворено Управління Держпраці у Полтавській області, реорганізувавши шляхом злиття територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області і Територіальну державну інспекцію з питань праці у Полтавській області.

Згідно пункту 2 цієї постанови територіальні органи, які утворюються, є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються.

Згідно з пунктом 12 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Кабінет Міністрів України згідно розпорядження від 16 вересня 2015 року № 929-р "Питання Державної служби з питань праці" погодився з пропозицією Міністерства соціальної політики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

30 вересня 2015 року прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України № 1021-р "Питання державної служби з питань праці" щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" функцій і повноважень Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється.

Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується та діє на підставі Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року № 8.

Відповідно до пункту 3 Положення про Управління одним із основних завдань Управління є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Головним законодавчим актом, що передбачає порядок здійснення заходів державного нагляду є, перш за все, Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877. Проте, відповідно до статті 2 дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Тобто сфера промислової безпеки та охорони праці підпадають під дію цього закону, а питання праці та зайнятості населення не підпадають. Тому перевірки за цими напрямками на сьогодні здійснюються відповідного до нормативно-правових актів щодо здійснення державного нагляду у цих сферах.

Так, з метою забезпечення безперервності реалізації повноважень, переданих Державною інспекцією з питань праці до внесення змін у чинне законодавство, оформлення результатів перевірок та видача розпорядчих документів здійснюється відповідно до Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року № 1291/21603.

Підсумовуючи викладене, Управління, як правонаступник прав та обов'язків органів, що реорганізувалися, здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно Положення про Управління Держпраці, затвердженого наказом Держпраці від 04 лютого 2016 року № 8, управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

У відповідності до підпункту 5 пункту 4 Положення, Управління Держпраці, згідно покладених на нього завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі, їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з підпунктом 5 пункту 6 Положення, Управління Держпраці, для виконання покладених на нього завдань має право, безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Управління Держпраці при здійсненні перевірок з питань дотримання законодавства про працю у своїй діяльності керується наказом Міністерства соціальної політики від 02 липня 2012 року № 390 "Про затвердження Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції з питань праці та її територіальних органів".

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.

Держпраці у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Позивач, мотивуючи позовні вимоги щодо незаконності проведення позапланової перевірки, посилається на наявність мораторію на проведення перевірок суб'єктів господарювання, встановленого Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ (надалі по тексту - Закон № 71).

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень вказаного Закону, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами КПК України. В той же час, зазначене обмеження не поширюється: з 01 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 01 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібно роздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відтак, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини.

Крім того, відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

Тому приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Управління Держпраці у Полтавській області, як помилково стверджує позивач.

Крім того, 28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 76 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набув чинності 01 січня 2015 року (надалі по тексту - Закон № 76).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 76 установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, на період з січня по червень 2015 року поширювалось обмеження щодо проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, зокрема й Державною інспекцією з питань праці та її територіальними органами.

Проте, оскільки дія вищевказаного мораторію закінчилась, починаючи з 01 липня 2015 року проведення заходів державного контролю за дотриманням законодавства про працю у загальному порядку відновилось.

Відповідно до пункту 3 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2015 року за № 438/26883, одним із основних завдань Управління Держпраці є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Також, надаючи оцінку твердженню позивача про протиправність дій щодо проведення спірної перевірки та складання акту за її результатами, суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання;

перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю);

обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення;

неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - двох робочих днів, якщо інше не передбачено законом.

Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

Статтею 7 зазначеного Закону одним із розпорядчих документів, які супроводжують проведення планових та позапланових заходів здійснення державного нагляду, визначено посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке оформлюється на підставі наказу про здійснення планового або позапланового заходу. Одним із обов'язкових реквізитів, який має містити посвідчення, є дата початку та дата закінчення заходу. Зазначене посвідчення (направлення) та службове посвідчення посадові особи органу державного нагляду зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі перед початком здійснення заходу.

У разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу або непред'явлення посадовими особами органу нагляду документів, визначених статтею 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", передбачено право суб'єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду до здійснення такого заходу (абзац 4 частини четвертої статті 5, абзац 3 частини п'ятої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності").

Положення цих норм кореспондуються зі статтею 10 зазначеного Закону, яка визначає право суб'єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів нагляду, зокрема, внаслідок ненадання ними копій документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Наведене дає підстави вважати, що порушення органом державного нагляду (контролю) вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо оформлення та надання суб'єкту господарювання повідомлення (направлення) про перевірку та посвідчення на здійснення перевірки, є підставою для недопущення останнім посадових осіб органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю). У разі невикористання суб'єктом господарювання цього права не можна визнати такі порушення безумовною підставою для скасування рішення органу державного нагляду (контролю), прийнятого за наслідками проведених заходів.

Аналогічна правова позиції щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена у постанові Верховного суду України від 19 вересня 2011 року у справі №21-130а11.

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною першою статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Мотивів для відступлення від вказаної правової позиції Верховного Суду України при розгляді цієї справи, судом не встановлено та сторонами не зазначено.

Суд зауважує, що позивач правом щодо недопуску до проведення зазначеної перевірки не скористався, чим фактично визнав наявність відповідних документів для її проведення, а тому такі доводи на підтвердження протиправності дій відповідача є необґрунтованими.

Аналогічна думка викладена у ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2013 року у справі № К-33903/10.

Надаючи правову оцінку вимозі позивача про визнання протиправними та скасування постанов від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, суд виходив з наступного.

В ході судового засідання представниками позивача факт встановлених за результатами перевірки порушень не заперечувався, належних та допустимих доказів на їх спростування до матеріалів справи останніми не долучалось.

Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 16-01-197/986 від 27 жовтня 2016 року складений та підписаний уповноваженими особами відповідача, які здійснювали перевірку та директором ПКП "Азарія" Чумак Т.Г., що останньою не заперечувалося в судовому засіданні /а.с. 101-109/. У вказаному акті зазначено, крім іншого, що перевірка проводилася у присутності директора ПКП "Азарія" Чумак Т.Г.

На підставі порушень виявлених та зазначених у зазначеному акті перевірки відповідачем прийнято припис від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-830, зі змістом якого ознайомлено директора ПКП "Азарія" Чумак Т.Г. та вручено останній один примірник, про що зазначено в такому приписі та посвідчено підписом Чумак Т.Г. /а.с. 110-111/.

Також, суду не надавались відомості та докази на їх підтвердження щодо оскарження в адміністративному чи судовому порядку прийнятого на підставі акту перевірки припису від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-830.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 4 Порядку № 509 встановлено, що справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 509 у разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений начальником управління Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

У пункті 6 Порядку № 509 вказано, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Форма постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами затверджена наказом Міністерства соціальної політики України 02 лютого 2016 року № 67.

Матеріалами справи підтверджено, що Управління Держпраці у Полтавській області 31 жовтня 2016 року направило позивачу повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу № 5176/02-12 /а.с. 119/, яке вручено безпосередньо директору ПКП "Азарія" Чумак Т.Г. 03 листопада 2016 року /а.с. 120/.

Зазначені дії відповідача відповідають вимогам пунктів 3, 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

За результатами розгляду справи 09 листопада 2016 року та на підставі виявлених порушень, які зазначені в акті перевірки від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-209, винесено наступні постанови про накладення штрафу, які одержані директором ПКП "Азарія" 09 листопада 2016 року, а саме: № 16-01-197/986-209, якою на позивача накладено штраф у розмірі 1450,00 грн /а.с. 121/, № 16-01-197/986-210 /а.с. 122/, якою на позивача накладено штраф у розмірі 14500,00 грн /а.с. 122/, № 16-01-197/986-211 /а.с. 123/, якою на позивача накладено штраф у розмірі 4350,00 грн /а.с. 123/.

Підстави та розмір застосованих штрафів позивачем ні в позовній заяві, ні в ході судового розгляду не ставились під сумнів.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідачем долучено до матеріалів справи копії постанов Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 19 квітня 2017 року (ВП № 53519808, ВП № 53519627), відповідно яким стягнуто з ПКП "Азарія" штраф у розмірі 14500,00 грн, згідно постанови № 16-01-197/986-210 від 09 листопада 2016 року /а.с. 124/, та штраф у розмірі 1450,00 грн, згідно постанови № 16-01-197/986-219 від 09 листопада 2016 року /а.с. 125/, а виконавчі провадження закінчені.

Вказане свідчить про фактичне визнання зазначених вище порушень.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що посилання позивача на незаконність проведення перевірки, а відтак, і на незаконність винесених за наслідками її проведення постанов про накладення штрафу є безпідставними та необґрунтованими.

За наслідком розгляду справи суд погоджується з доводами відповідача про те, що позапланова перевірка проводилася посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Інших підстав позову, ніж незаконність проведення перевірки, представниками позивача не наведено ні в самому позові, ні в поясненнях наданих в судових засіданнях.

Відтак, у суду відсутні підстави для скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову ПКП "Азарія" необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко