Справа № 414/529/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Панчук М.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року справа №414/529/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 25 травня 2017 року у справі № 414/529/17 (головуючий І інстанції Панчук М.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області та Рубіжанського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Рубіжанського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобовязання вчинити певні дії. В позові позивач просив:

скасувати повністю рішення Управління пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області від 20.03.2017 року № 3, яким йому відмовлено в перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме 84 відсотків, без урахування періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посадах слідчого і прокурора, визнавши неправомірними дії відповідача;

зобовязати Управління пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області здійснити з 14 грудня 2016 року перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотків заробітку судді і призначити його у розмірі 90 відсотків заробітку судді (суддівської винагороди), працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, включивши до стажу роботи судді, який визначений Законами України «Про статус суддів» і «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакціях на час набуття ним такого права, крім роботи на посаді судді, період проходження ним строкової служби з 26.04.1982 року по 07.06.1981 року, що складає 2 роки 1 місяць 11 днів, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року, що складає 1 рік 11 місяців та роботу на посадах слідчого, старшого слідчого прокуратури Перевальського району Луганської (Ворошиловградської) області, прокурора відділу за наглядом за виконанням законів про неповнолітніх і прокурора відділу за наглядом за слідством та дізнанням в органах МВС прокуратури Луганської (Ворошиловградської) області з 22.05.1989 року по 10.01.1994 року, що складає 04 роки 07 місяців 18 днів;

зобовязати Управління пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області виплатити заборгованість по призначеному йому щомісячному довічному грошовому утриманню судді у відставці, що утворилася в наслідок незаконного зменшення відповідачем розміру його щомісячного грошового утримання, через неправильне встановлення та обчислення стажу його роботи на посаді судді, за період з 14 грудня 2016 року по день виконання рішення. (арк.справи 2-7)

Згідно з матеріалами справи у справі є клопотання Рубіжанського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області в якому управління просить суд залучити його до справи, як другого відповідача. В обґрунтування заявленого клопотання управління зазначило, що на виконання постанови КМУ № 988 від 21.12.2016 року «Деякі питання функціонування територіальних органів пенсійного фонду України» з 30.03.2017 року відбулась реорганізація Управління пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області шляхом злиття з Управлінням пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області та утворення нового Рубіжанського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області. (арк.справи 38-55)

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 25 травня 2017 р. у справі № 414/529/17 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, а саме:

скасовано рішення Управління пенсійного фонду в Кремінському районі Луганської області від 20.02.2017р. № 3 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_2;

визнано неправомірними дії щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку довічного утримання судді та зобовязати Рубіжанське обєднане управління пенсійного фонду України Луганської області, як правонаступника Управління пенсійного фонду в Кремінському районі Луганської області, здійснити перерахунок призначеного 14.12.2016 року ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотків заробітку судді і призначити ОСОБА_2 у розмірі 90 відсотків заробітку судді (суддівської винагороди), працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, включивши до стажу роботи судді, який визначений Законами України «Про статус суддів» і «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакціях на час набуття ОСОБА_2 такого права, крім роботи на посаді судді, період проходження строкової військової служби з 26.04.1982 року по 07.06.1984 року включно, що складає 02 роки 01 місяць 11 днів, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному начальному закладі Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1984 року по 30.06.1988 року включно, що складає 01 рік 11 місяців, період роботи на посадах слідчого, старшого слідчого прокуратури Перевальського району Ворошиловградської (на даний час «Луганської») області, прокурора відділу за наглядом за виконанням законів про неповнолітніх, прокурора відділу за наглядом за слідством та дізнанням в органах МВС прокуратури Ворошиловградської (на даний час «Луганської») області з 22.05.1989 року по 10.01.1994 року включно, що складає 04 роки 07 місяців 18 днів;

зобовязано Рубіжанське обєднане управління пенсійного фонду України Луганської області, як правонаступника Управління пенсійного фонду в Кремінському районі Луганської області, виплатити заборгованість по призначеному ОСОБА_2 у щомісячному довічному грошовому утриманні судді у відставці, що утворилася внаслідок неправомірного зменшення відповідачем розміру щомісячного грошового утримання, через неправильне встановлення та обчислення стажу роботи на посаді судді за період з 14 грудня 2016 року по день виконання рішення.

стягнуто на користь ОСОБА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1, 640 (шістсот сорок) гривень судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області, як правонаступника Управління пенсійного фонду в Кремінському районі Луганської області. (арк.справи 135-138)

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Крім того, така позиція висловлена у розясненні ОСОБА_3 Суду України у Рішенні №8-рп/2005.

Судом першої інстанції також зазначено, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453-VI передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ч. 1 ст. 137 Закону України „Про судоустрій і статус суддів до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1)судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітр колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2)члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії судців України;

3)судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР :

республік, що входили до його складу.

Даною нормою права зарахування періоду навчання та проходження строкової військової служби до стажу роботи на посаді судді не передбачено.

Крім того, заявник апеляційної скарги зазначив, що згідно наданих документів, стаж роботи ОСОБА_2 на посаді судді складає 22 роки 11 місяців 02 дні, відповідно до чого розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 становить 84 відсотків його заробітної плати

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до копії заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 14.12.2016р. ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Кремінському районі Луганської області з відповідною заявою. Відповідно до копії протоколу УПФУ в Кремінському районі Луганської області №1507 від 16.12.2016р., ОСОБА_2О призначено довічне грошове утримання судді у розмірі 84 відсотки з 14.12.2016р.

Відповідно до копії розрахунку стажу ОСОБА_2, УПФУ в Кремінському районі Луганської області розрахувало останньому стаж роботи судді 22 роки 11 місяців 02 днів.

Відповідно до копії заяви ОСОБА_2 до УПФУ в Кремінському районі Луганської області, останній звернувся 10.02.2017 р. з заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків.

Згідно рішення УПФУ в Кремінському районі Луганської області від 20.02.2017 р. № 3, відповідно до ст. 137 ЗУ Про судоустрій і статус суддів в редакції, яка діє на дату звернення та на дату звільнення з посади судді у відставку, зарахування періоду навчання та проходження строкової військової служби до стажу роботи на посаді судді не передбачено. Вказано, що згідно наданих документів, стаж роботи на посаді судді складає 22 роки 11 місяців 02 дні, відповідно до чого розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 84% його заробітної плати. Разом з тим, на час обрання ОСОБА_2 на посаду судді діяв ЗУ «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992 р., який не передбачав зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів служби у лавах ОСОБА_4 армії, періодів навчання та роботи в органах прокуратури. Встановлювати розмір щомісячного довічного грошового утримання 90% не має правових підстав.

Разом з тим, як вбачається із копії розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданого апеляційним судом Луганської області 14.12.2016р. №1/1233/16-вих. (арк.справи11), стаж роботи ОСОБА_2 станом на 13.12.2016р. становить 31 рік 07 місяців 01 день, з яких: служба в лавах ОСОБА_4 (з 26.04.1982р. по 07.06.1984р.) 02 роки 01 місяць 11 днів; студент Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1984р. по 30.06.1988р.) 03 роки 09 місяців 20 днів, половина з якого становить 01 рік 11 місяців 00 днів; слідчий, старший слідчий прокуратури Перевальського району, прокурор відділу за наглядом за виконанням законів про неповнолітніх, прокурор відділу за наглядом за слідством та дізнанням в органах МВС прокуратури Ворошиловградської (на даний час «Луганської») області (з 22.05.1989р. по 10.01.1994р.) 4 роки 07 місяців 18 днів; суддя апеляційного суду Луганської області (з 11.01.1994р. по 13.12.2016р.) 22 роки 11 місяців 02 дні.

Як вбачається з матеріалів справи, листом вих.№17-2970/05 від 16.05.2005р. Державної судової адміністрації України (арк.справи 12), у відповідь на лист від 11.04.2005р. №78 щодо призначення судді Романченку В.О. 100% щомісячного грошового утримання, як працюючому судді, відповідно до указу Президента України від 10.07.1995р. №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», вказано, що до стажу роботи на посаді судді відповідно до ЗУ «Про статус суддів» та указу Президента України від 10.07.1995р. №584/95 зараховується половина терміну навчання у ВУЗі 01 рік 10 місяців 29 днів, період проходження строкової військової служби 02 роки 01 місяць 11 днів, робота на посадах слідчого та прокурора 4 роки 07 місяців 18 днів, зазначаючи всього 20 років, з чого зроблено висновки про наявність у ОСОБА_2 права на отримання щомісячного грошового утримання з 12.05.2005 р.

Статтею 19 ОСОБА_5 України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_5 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_5 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення ОСОБА_3 Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як було вже зазначено, 11.01.1994 року ОСОБА_2 призначений суддею Апеляційного суду Луганської області. В той час діяв Закон України Про статус суддів від 15.12.1992 р. № 2862-XII, положення ст. 43 якого передбачали, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Також, у відповідності до Указів Президента України № 584/95 від 10 липня 1995 року Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів та № 1061/2002 від 25 листопада 2002 року Про внесення змін до Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах період проходження строкової військової служби.

Пункт 11 Перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів зазначає,що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 р. № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах прокурорів.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних судах Верховного Суду України у постанові від 06 липня 2016 року №П/800/426/14, яка відповідно до приписів ст..244-2 КАС України є обовязковою для судів загальної юрисдикції.

Статтею 58 ОСОБА_5 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_5 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_5 України.

За приписами статей 21, 22 ОСОБА_5 України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 ОСОБА_5 України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_5 і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_5 України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

22.05.2008 року ОСОБА_3 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина, що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_5 України, ОСОБА_3 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким …конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. ОСОБА_3 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби (з 26.04.1982р. по 07.06.1984р.) та половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті імені ОСОБА_6 (з 01.09.1984р. по 30.06.1988р.) та роботи на посадах слідчого , старшого слідчого прокуратури, прокурора відділу за наглядом за виконанням законів про неповнолітніх, прокурора відділу за наглядом за слідством та дізнанням в органах МВС прокуратури Ворошиловградської (на даний час «Луганської») області (з 22.05.1989р. по 10.01.1994р.), що в загальному розмірі складає 31 рік 07 місяців 01 день, що дає право на отримання ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення Управління пенсійного фонду в Кремінському районі Луганської області від 20.02.2017р. № 3, яким ОСОБА_2 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не досяг пенсійного віку, в розмірі 90 відсотків не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 25 травня 2017 року у справі № 414/529/17 залишити без задоволення.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 25 травня 2017 року у справі № 414/529/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: А.В.Гайдар

Судді: Л.А.Василенко

ОСОБА_7