Справа № 814/233/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/233/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Федусика А.Г.

за участю секретаря : Брижкіної І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національній поліції України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національній поліції України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -

ВСТАНОВИВ:
В грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 30.01.2017 р. №22 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону України Про Національну поліцію України (у зв`язку із скороченням або проведенням організаційних заходів).

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у ГУНП в Миколаївській області не проводиться жодна реорганізація або скорочення штатів. В штаті ГУНП є багато вакансій, але під час вирішення питання про його звільнення, йому не було запропоновано жодну з них. На думку позивача, це суперечить вимогам ст.68 Закону України Про Національну поліцію, ст.49-2 КЗпПУ .

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 01 березня 2017 року прийнято постанову про задоволення позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 30.01.2017 р. №22 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону України Про Національну поліцію України (у зв`язку із скороченням або проведенням організаційних заходів).

Поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 377,42 грн..

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць в сумі 5850 грн.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не проводиться реорганізація чи скорочення штатів, а лише заміна тимчасового штатного розпису на постійний, позивачу не було запропоновано жодної іншої посади, як в постійному штаті ГУНП в Миколаївській області так і в іншому органі чи підрозділі поліції.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Головне управління Національній поліції України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу та просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення ст. ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України та невірно застосовано норми ст. ст. 68 та 77 Закону України Про Національну поліцію. Крім того, судом не прийнято до уваги наявність в особовій справі ОСОБА_1 висновку атестаційної комісії від 09 березня 2016 року про службову невідповідність позивача та необхідність її звільнення з органів поліції. У зв`язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 2002 року по листопад 2015 р. проходила службу в органах внутрішніх справ, на час звільнення мала спеціальне звання майора міліції.

07 листопада 2015 року наказом начальника ГУНП у Миколаївській області №3 о/с По особовому складу відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України Про Національну поліцію позивач була призначена на посаду старшого інспектора батальону поліції особливого призначення, з присвоєнням звання майор поліції.

Відповідно до наказу №81 о/с від 11.04.2016 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 5 Закону України Про Національну поліцію (через службову невідповідність).

Миколаївським окружним адміністративним судом 23.09.2016 року по справі №814/962/16 винесено постанову, якою скасовано наказ №81 від 11.04.2016 р. та поновлено позивача на посаді старшого інспектора батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

На підставі вищевказаної постанови був виданий наказ ГУ НП в Миколаївській області №324 о/с від 25.11.2016 року, яким майора поліції ОСОБА_1 поновлено на службі в поліції.

30 січня 2017 року відповідно до наказу ГУ НП в Миколаївській області №22 о/с позивач була звільнена з посади старшого інспектора батальйону особливого призначення за ч.І п.4 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку зі скороченням штатів.

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно частинам 1, 2 та 3 ст. 68 названого Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Пунктом 5 ч. 10 ст. 62 Закону визначено, що поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою і третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні цього спору необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої і третьої статті 49-2 КЗпП України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених вище норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 19 травня 2015 року № 21-107а15. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України такий висновок Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.15 року проходила службу на посаді старшого інспектора батальйону поліції особливого призначення, з присвоєнням звання майор поліції.

На підставі оскарженого наказу ГУ Національної поліції в Миколаївській області позивача звільнено з названої посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ Національної поліції в Миколаївській області видано наказ від 31 травня 2016 року № 440 дск «Про організаційно штатні-зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» (а. с. 61). Згідно названому наказу скасовуються всі тимчасові штати, що передбачає скорочення 3263 посад, в тому числі і посади, на якій проходив службу позивач .

В той же час, новим (постійним) штатом ГУ Національної поліції в Миколаївській області передбачена наявність 3318 посад (а. с. 63-68), що свідчить про те, що загальна кількість посад в ГУ Національної поліції в Миколаївській області у зв`язку з переходом з тимчасового на постійний штат не скоротилася, а навіть збільшилася.

При цьому посада, на якій проходив службу позивач, наявна в новому штатному розписі ГУ Національної поліції в Миколаївській області.

За таких обставин, із врахуванням наведених вище положень Закону України «Про Національну поліцію» та Кодексу законів про працю України, відповідач одночасно з попередженням про звільнення позивача у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний був запропонувати позивачу посаду інспектора батальйону поліції особливого призначення.

Проте, ГУ Національної поліції в Миколаївській області не було запропоновано позивачу рівнозначну або нижчу посаду в ГУ Національної поліції в Миколаївській області та видано наказ про звільнення позивача за скороченням штатів, яке фактично не відбулося.

Будь-які докази щодо запропонування позивачу будь-якої вакантної посади з урахуванням досвіду роботи останнього, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції стороною відповідача не надано, що свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень наведених вище положень ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, відповідачем не дотримана процедура звільнення при скороченні штатів, питання щодо можливого використання позивача на службі в поліції не обговорювалося, вакантні посади останньому не пропонувались.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на протокол атестаційної комісії від 09 березня 2016 року ОП № 15.00004451.0023503, в якому міститься висновок атестаційної комісії про службову невідповідність позивача та необхідність його звільнення з органів поліції, оскільки даному протоколу була надана правова оцінка під час розгляду адміністративної справи №814/962/16, за результатами якої наказ відповідача від 11.04.2016 року №81 о/с про звільнення ОСОБА_1 через службову невідповідність, в основу якого покладено названий вище протокол атестаційної комісії, був скасований судом.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про протиправність звільнення позивача, а також про поновлення останнього на посаді старшого інспектора батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області, є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 названої статті Кодексу встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

На підставі викладеного та наведених вище норм законодавства, у зв`язку з тим, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді слідчого Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області, із стягненням на його користь з ГУ Національної поліції в Миколаївській області заробітної плати за час вимушеного прогулу. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано допустив до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на відповідній посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.

Однак апеляційний суд не погоджується з розрахунком суми заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка має бути стягнена з відповідача.

Так, позивача звільнено - 30.01.2017. Поновлено на роботі - 01.03.2017, а тому у відповідності до Постанови Кабміну № 100 час вимушеного прогулу становить 21 робочий день, а не 30 календарних днів, як зазначив суд першої інстанції. До того ж врахування одного робочого дня березня, в оплату вимушеного прогулу не може рахуватись правильним, бо цей день є днем з якого позивач поновлений на роботі та при виконанні судового рішення повинен оплачуватись підприємством, як перший день роботи, а не як вимушений прогул.

Отже 21 робочий день X 188,71 грн. середньоденного заробітку = 3962,91 грн.

Таким чином, неправильно застосувавши нормативний акт для розрахунку виплат вимушеного прогулу, суд неправильно встановив кількість днів, що підлягають оплаті.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, а також порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, постановлене судове рішення, на підставі ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 202, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВА:
Апеляційну скаргу Головного управління Національній поліції України в Миколаївській області - задовольнити частково, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 30.01.2017 р. №22 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону України Про Національну поліцію України (у зв`язку із скороченням або проведенням організаційних заходів).

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 188 грн.71 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць в сумі 3692 грн. 91 коп.

Постанова суду набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.Г. Федусик