Справа № 552/1416/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р.Справа № 552/1416/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк А..О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2017р. по справі № 552/1416/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зобов'язання вчинити дію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, позовом ОСОБА_2, звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не направлення матеріалів позивача для виплати одноразової грошової допомоги до МВС України згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 року № 850, а саме п. 8;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до МВС України висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_3 для вирішення питання про призначення виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (а.с.1-6).

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено(а.с.59-61).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просив постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі (а.с. 64-69)

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Головне управління Національної поліції в Полтавській області не є органом уповноваженим розглядати заяви (рапорти) та надсилати до МВС України матеріали для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача , дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 в період з вересня 2000 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 року по 31.08.2016 року проходив службу в Національній поліції України.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 218-С від 09.08.2016 року військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" ОСОБА_2 визнано непридатним до військової служби та обмежено придатним у воєнний час. Згідно з п. 1 вказаного свідоцтва-діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва) всі захворювання, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.9).

Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0498217 від 18.10.2016 року позивачу встановлено 2-групу інвалідності у зв'язку з «Захворюванням пов'язаним з проходженням служби в ОВС», на строк до 01.10.2017 року, та згідно з пенсійним посвідченням НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 призначена пенсія (а.с.8).

Згідно з Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АБ № 0016303 визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках становить 70 %, причина втрати професійної працездатності - захворювання пов'язане з виконанням службових обов'язків(а.с.8).

20.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся до начальника ГУНП в Полтавській області із заявою, в якій відповідно до вимог чинного законодавства просив провести йому виплату одноразової допомоги у зв'язку з тим, що отримав другу групу інвалідності внаслідок захворювань, пов'язаних з виконанням службових обов'язків. До заяви позивачем надані всі необхідні документи, перелік яких наведений в самій заяві.

Листом від 03.03.2017 року за вих. №29/ШЕ-11/КЦ відповідач відмовив у проведенні виплати одноразової грошової допомоги , мотивуючи тим, , що позивач був звільнений з Національної поліції, а травма отримана в період проходження служби в ОВС, у зв'язку з чим застосувати норми наказу МВС України від 11.01.2016 року № 4 чи постанови КМУ від 21.10.2015 року № 850, не має правових підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання службових обов'язків під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежні суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 вищевказаного Закону, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейським встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (п. 15) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок №850).

Так, підпунктом 2 пункту 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 року грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до "Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року, та належним способом захисту порушеного права позивача є покладення на відповідача обов'язку щодо направлення до МВС України висновку з відповідними документами відносно ОСОБА_2 для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а відповідні доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність такого права не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, прямо суперечать положенням Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим не можуть бути взяті до уваги.

За приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а додаткову постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Інші доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2017р. по справі № 552/1416/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 липня 2017 року.

Головуючий суддя Лях О.П.
Судді Яковенко М.М. Старосуд М.І.