Справа № 813/1943/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року справа № 813/1943/17

15 год 32хв зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1.,

представника відповідача Ільківа Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 звернулися до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просять суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача №Р-5824/0-3994/6-17 (ОСОБА_2.), №Я-5822/0-3996/6-17 (ОСОБА_3.), №А-5851/0-3990/6-17 (ОСОБА_4.), №К-5848/0-3992/6-17 (ОСОБА_5.), №А-5828/0-3993/6-17 (ОСОБА_6.), №Л-5825/0-3997/6-17 (ОСОБА_7.), №Д-5827/0-3995/6-17 (ОСОБА_8.), №Д-5841/0-3988/6-17 (ОСОБА_9.), №Л-5832/0-3998/6-17 (ОСОБА_10.), №С-5834/0-3999/6-17 (ОСОБА_11.), №Д-7171/0-4586/6-17 (ОСОБА_12.), №М-7164/0-4583/6-17 (ОСОБА_13.), №М-7163/0-4582/6-17 (ОСОБА_14.), №М-7162/0-4582/6-17 (ОСОБА_15.), №З-7166/0-4584/6-17 (ОСОБА_16.), №Ю-7160/0-4580/6-17 (ОСОБА_17.), №Л-7176/0-4586/6-17 (ОСОБА_18.), №М-7170/0-4585/6-17 (ОСОБА_19.), якими відмовлено у наданні позивачам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовними площами по 2,0га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Мостиської міської ради за межами населеного пункту.

- зобов'язати відповідача надати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовними площами по 2,0га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Мостиської міської ради за межами населеного пункту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі звернулися до відповідача із клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00га., до якого долучили викопіювання з кадастрової карти (плану) із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Проте, відповідач, на думку позивачів, протиправно відмовив у наданні таких дозволів, у зв'язку із відсутністю погодження Мостиської міської ради щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. Позивачі вважають, що нормами Земельного кодексу України не передбачено такої підстави для відмови в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою, а тому відповідач, прийнявши оскаржені рішення, порушив їх права як громадян України на отримання безоплатно у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що гарантоване ст.121 Земельного кодексу України.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити позивачам у задоволенні адміністративного позову. Заперечення обґрунтовані тим, що ним правомірно відмовлено позивачам у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки відповідач зобов'язаний отримати погодження щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою від органу місцевого самоврядування, що передбачено дорученням Віце-прем'єр-міністра України та рішенням колегії Держземагентства України. Оскільки, відповідач від Мостиської міської ради такого погодження не отримав, тому правомірно відмовив позивачам у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,00га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області, до яких долучили викопіювання з кадастрової карти (плану) із позначенням бажаного місця розташування земельних ділянок (а.с. 96-113).

Головне управління Держгеокадастру України у Львівській області прийняло рішення №Р-5824/0-3994/6-17 (ОСОБА_2.), №Я-5822/0-3996/6-17 (ОСОБА_3.), №А-5851/0-3990/6-17 (ОСОБА_4.), №К-5848/0-3992/6-17 (ОСОБА_5.), №А-5828/0-3993/6-17 (ОСОБА_6.), №Л-5825/0-3997/6-17 (ОСОБА_7.), №Д-5827/0-3995/6-17 (ОСОБА_8.), №Д-5841/0-3988/6-17 (ОСОБА_9.), №Л-5832/0-3998/6-17 (ОСОБА_10.), №С-5834/0-3999/6-17 (ОСОБА_11.), №Д-7171/0-4586/6-17 (ОСОБА_12.), №М-7164/0-4583/6-17 (ОСОБА_13.), №М-7163/0-4582/6-17 (ОСОБА_14.), №М-7162/0-4582/6-17 (ОСОБА_15.), №З-7166/0-4584/6-17 (ОСОБА_16.), №Ю-7160/0-4580/6-17 (ОСОБА_17.), №Л-7176/0-4586/6-17 (ОСОБА_18.), №М-7170/0-4585/6-17 (ОСОБА_19.), якими відмовило позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою, оскільки відсутнє погодження Мостиської міської ради щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Позивачі не погоджуючись з рішеннями про відмову в наданні дозволу, звернулися із позовом до суду про визнання їх протиправними та зобов'язання вчинити дії.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування рішень відповідача у наданні позивачам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, суд встановив наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, в п. «а» ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Частиною 4 ст.122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п.2 вказаного Положення Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, Указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 3 вказаного Положення передбачено, що основними завданнями Держгеокадастру, зокрема, є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з п. 1. Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 п.4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Статтею 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце - прем'єр - міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014», зокрема - рішення колегії Держземагентства України № 2/1 «Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», яким запроваджено з 15.10.2014 обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до п. 2 рішення колегії № 2/1 «Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності» начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Відповідно до пп. 2.3 п. 2 рішення колегії Держземагентства України № 2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема ч.7 ст. 118 та ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Проте, згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України, згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених норм ЗК України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вказаних положень законодавства, суд вважає, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд встановив, що позивачі, при зверненні до відповідача з клопотаннями про дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, подали всі необхідні документи, передбачені нормами ЗК України.

Проте, відповідач відмовив позивачам в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою для відведення земельних ділянок, з тих підстав, що відсутні відповідні погодження Мостиської міської ради.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч. 4 ст.13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст.14).

В абз. 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України вказав, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З врахуванням викладеного, суд вказує на те, що ЗК України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачам дозволу на розроблення проекта землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з підстав, не передбачених ЗК України.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з пп. 2.4 п. 2 рішення колегії Держземагентства України № 2/1 від 14.10.2014 «Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», у разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Суд встановив, що на звернення відповідача про висловлення позиції щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населеного пункту, Мостиська міська рада не надала жодних заперечень, тобто за замовчанням погодила надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок.

Саме про відсутність такого погодження, а не про наявність обґрунтованих заперечень, зазначається в рішеннях відповідача, якими відмовлено в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області.

З огляду на вказане, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, а тому рішення відповідача №Р-5824/0-3994/6-17 (ОСОБА_2.), №Я-5822/0-3996/6-17 (ОСОБА_3.), №А-5851/0-3990/6-17 (ОСОБА_4.), №К-5848/0-3992/6-17 (ОСОБА_5.), №А-5828/0-3993/6-17 (ОСОБА_6.), №Л-5825/0-3997/6-17 (ОСОБА_7.), №Д-5827/0-3995/6-17 (ОСОБА_8.), №Д-5841/0-3988/6-17 (ОСОБА_9.), №Л-5832/0-3998/6-17 (ОСОБА_10.), №С-5834/0-3999/6-17 (ОСОБА_11.), №Д-7171/0-4586/6-17 (ОСОБА_12.), №М-7164/0-4583/6-17 (ОСОБА_13.), №М-7163/0-4582/6-17 (ОСОБА_14.), №М-7162/0-4582/6-17 (ОСОБА_15.), №З-7166/0-4584/6-17 (ОСОБА_16.), №Ю-7160/0-4580/6-17 (ОСОБА_17.), №Л-7176/0-4586/6-17 (ОСОБА_18.), №М-7170/0-4585/6-17 (ОСОБА_19.), якими відмовлено позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачам дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області, суд вважає, що така підлягає задоволенню, оскільки клопотання позивачів розглянуті відповідачем по суті, жодних недоліків клопотання та додані до них документи не містили, Мостиська міська рада за замовчанням погодила надання дозволів, а в наданні дозволів відмовлено лише у зв'язку з відсутністю погодження Мостиської міської ради.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивачів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір в сумі по 640,00грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №Р-5824/0-3994/6-17 (ОСОБА_2.), №Я-5822/0-3996/6-17 (ОСОБА_3.), №А-5851/0-3990/6-17 (ОСОБА_4.), №К-5848/0-3992/6-17 (ОСОБА_5.), №А-5828/0-3993/6-17 (ОСОБА_6.), №Л-5825/0-3997/6-17 (ОСОБА_7.), №Д-5827/0-3995/6-17 (ОСОБА_8.), №Д-5841/0-3988/6-17 (ОСОБА_9.), №Л-5832/0-3998/6-17 (ОСОБА_10.), №С-5834/0-3999/6-17 (ОСОБА_11.), №Д-7171/0-4586/6-17 (ОСОБА_12.), №М-7164/0-4583/6-17 (ОСОБА_13.), №М-7163/0-4582/6-17 (ОСОБА_14.), №М-7162/0-4582/6-17 (ОСОБА_15.), №З-7166/0-4584/6-17 (ОСОБА_16.), №Ю-7160/0-4580/6-17 (ОСОБА_17.), №Л-7176/0-4586/6-17 (ОСОБА_18.), №М-7170/0-4585/6-17 (ОСОБА_19.), якими відмовлено у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовними площами по 2,0га для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Мостиської міської ради за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовними площами по 2,0га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Мостиської міської ради за межами населеного пункту.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 судовий збір в сумі по 640,00грн. кожному.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик