Справа № 826/6494/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 липня 2017 року 14 год. 36 хв. № 826/6494/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В., суддів - Літвінової А.В., Мазур А.С.,

при секретарі судового засідання Зубенко М.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Токмакова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів №25КП від 18.03.2016 року та №64 від 05.04.2016 року, поновлення на посаді, стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) з позовом до Міністерства оборони України (надалі - відповідач або Міністерство), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства №25 КП від 18.03.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства-керівника апарату №64 від 05.04.2016 року «Про звільнення»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що службове розслідування за висновками якого прийнято оскаржувані накази проведено з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави». Крім того, позивач вказує, що висновок службового розслідування є необґрунтованим.

У судовому засіданні 05.07.2017 року позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові та письмових доповненнях (уточненнях) до нього від 21.09.2016 року.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на доводи наведені в текстах його заперечень та пояснень. Зокрема, представник відповідача зазначив, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення та звільнення останнього з посади порушень законодавства України допущено не було.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 працював на посаді начальника відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту державної власності Міністерства оборони України. Позивач за посадою не державним службовцем без статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 15.02.2016 року №73 з метою з'ясування причин та умов, які призвели до неналежної організації службової діяльності посадових (службових) осіб Департаменту державної власності Міністерства оборони України (далі - Департамент ДВ МО України) щодо виконання доручень (розпоряджень), організації робочого (службового) часу, його обліку, а також застосування дисциплінарних стягнень до підлеглого особового складу, безпосередньо за виявленими проступками, та встановлення ступеня вини посадових осіб призначено службове розслідування, проведення якого доручено відповідній комісії. Склад комісії та строк проведення службового розслідування (до 07.03.2016 року) затверджені цим Наказом.

Зазначений наказ від 15.02.2016 року №73 позивачем до суду повністю або в частині не оскаржувався.

В подальшому наказом Міністра оборони України від 11.03.2016 року №131 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 15.02.2016 № 73» внесено зміни до зазначеного вище наказу від 15.02.2016 року №73 в частині строку проведення службового розслідування, а саме встановлено новий строк до 15.03.2016 року.

За результатами проведеного службового розслідування 14.03.2016 року складений акт, з яким позивач був ознайомлений в той же день. За висновками цього акта службовим розслідуванням встановлені причини та умови, які призвели до неналежної організації службової діяльності посадових (службових) осіб Департаменту ДВ МОУ щодо виконання доручень (розпоряджень), організації робочого (службового) часу, його обліку, а також застосування дисциплінарних стягнень до підлеглого особового складу, безпосередньо за виявленими проступками, та встановлення ступеня вини посадових осіб Департаменту. Зокрема, встановлено, що у Департаменті службова діяльність належним чином не організована, відповідальність за організацію якої несуть директор Департаменту ОСОБА_3 та його заступник ОСОБА_4 Вимоги визначені у наказі Міністерства оборони України від 30.12.2015 року №238КП «Про стан виконавської дисципліни в МО України та ЗС України» щодо підвищення виконавської дисципліни, проведення відповідного аналізу та усунення недоліків не виконано. Згідно проведеного аналізу за звітний період 2015 року невиконаними є 4-и доручення керівництва Міністерства оборони України та 10 виконані з порушенням встановлених термінів. З початку 2016 року не виконано 1-е доручення, порушено терміни виконання 2-х. Морально-психологічний стан у колективі Департаменту погіршився у зв'язку з активізацією конфлікту начальника відділу супроводження діяльності підприємств ОСОБА_1 з керівництвом цього Департаменту. Організації робочого (службового) часу належним чином не налагоджена, виявлені порушення щодо його обліку. Застосування дисциплінарних стягнень не в повній мірі відповідає вимогам керівних документів, директором Департаменту ОСОБА_3 заходи щодо покращення ситуації, недопущення подібних випадків у подальшому самостійно не вживались, а проводились лише після втручання керівництва Міністерства оборони України та, як реагування за результатами проведених службових розслідувань. ОСОБА_3 не забезпечив заходи дисциплінарного впливу, підвищення персональної відповідальності посадових осіб за своєчасне виконання завдань в повному об'ємі. Застосування дисциплінарних стягнень до підлеглого особового складу, безпосередньо за виявленими проступками у 2015 році не здійснювалось. Тимчасово виконуючий обов'язки директора ДП «КВКФ» ОСОБА_5, начальник відділу реформування власності ОСОБА_1 та головний спеціаліст відділу реформування власності ОСОБА_6 ДЕД МО України внаслідок не своєчасного подання пропозицій від відповідального за відпрацювання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності тимчасово виконуючого обов'язки директора ДЕД МО України ОСОБА_3 та заступника Міністра оборони України ОСОБА_7 на рішення Міністром оборони України від 24.11.2015 року до №1461/дек від відповідальності уникнули. Накази Міністерства оборони України від 26.01.2016 року №15КП та від 08.02.2016 року №26КП про притягнення до дисциплінарної відповідальності, видані з запізненням по термінам притягнення відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України від прийнятого рішення від 04.12.2015 №4417/у тимчасово виконуючим обов'язки Міністра оборони України на півтора та два місяці відповідно, при цьому, лише 8-м притягнутих до дисциплінарної відповідальності керівників державних підприємств та господарських об'єднань, а 17-ь які допустили виявленні порушення, до дисциплінарної відповідальності не притягнуті. Також було встановлено, що з початку 2016 року до дисциплінарної відповідальності відповідно наказу Міністерства оборони України від 22.02.2016 року №14КП притягнуто начальника відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту ОСОБА_1

Причинами та умовами зазначеного, на думку Комісії, в тому числі стали: неналежний стан виконавської дисципліни у відділі супроводження діяльності підприємств Департаменту, де із 11-ти документів, термін виконання яких прострочено, 10-ь із них виконувалися відділом управління підприємствами (супроводження діяльності відділу управління підприємствами) ДЕД МО України - ДДВ МО України, якими в різний час керували ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_1 Документи, що виконані з затримкою в лютому 2016 року виконувалися відділі супроводження діяльності підприємств (начальник відділу - ОСОБА_1); незадовільний рівень виконавської дисципліни, а саме: заступником директора Департаменту - начальником відділу економічного аналізу та фінансового моніторингу відділу ОСОБА_8 адміністративного відділу ОСОБА_9 та начальником відділу супроводження діяльності підприємств ОСОБА_1 (оскільки особисто участі ні у підготовці документів, ні у контролі за їх виконанням не здійснював). ОСОБА_1 частину документів, які готуються фахівцями його відділу не візує і взагалі їх не бачить, жодний документ сам особисто не відпрацював, що підтверджується журналом реєстрації вихідних документів ДДВ МО України в порушення п. 11 наказу директора ДДВ МО України від 30.12.2015 року № 11 «Про організацію службової діяльності особового складу ДДВ МО України в 2016 році» (зі змінами) в частині відповідальності за своєчасне виконання доручень керівництва Міністерства оборони України, опрацювання звернень громадян та запитів на інформацію покласти на керівників структурних підрозділів Департаменту, яким надані відповідні доручення директором Департаменту, заступником директора Департаменту, начальником адміністративного відділу за дорученням директора Департаменту. Ігнорування ОСОБА_1 резолюцій заступника директора Департаменту ОСОБА_4 щодо особистої письмової доповіді пропозицій в порушення п. 1.2 Посадової інструкції відділу супроводження діяльності підприємств ДДВ МО України, затверджених тимчасово виконуючим обов'язки директора ДДВ МО України 02.11.2015 року в частині підпорядкування директору через заступника директора Департаменту; неналежне виконання обов'язків, неналежна організація контролю за виконанням доручень керівництва Міністерства оборони України у встановлені терміни начальником відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту ОСОБА_1, який відповідно пунктів 3.7.7, 3.7.9 та 3.7.10 Інструкції з діловодства в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України від 21.11.2012 № 777 та статті 5, 10 Закону України «Про державну службу», здійснював контроль за виконанням доручень та повинен був організувати відпрацювання клопотання на продовження термінів відпрацювання доручень, а також абз. 17 п. 2.4., 4.1., 4.2 Посадових інструкцій відділу супроводження діяльності підприємств, затверджених тимчасово виконуючим обов'язки директора ДДВ МО України 02.11.2015 року.

За наслідками службового розслідування Комісія надала ряд пропозицій, зокрема, запропонувала з урахуванням попередньо накладених стягнень, за неналежне виконання обов'язків, порушення вимог ст.ст. 5, 10 Закону України «Про державну службу», як особою, яку визначено відповідальним за виконання документу, порушення вимог п.п. 3.7.7, 3.7.9 та 3.7.10 Інструкції з діловодства в Міністерстві оборони та Генеральному штабі Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 21.11.2012 року №777, а також абз. 17 п. 2.4, п. 4.1, 4.2 Посадової інструкцій відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту державної власності Міністерства оборони України, затверджених тимчасово виконуючим обов'язки директора Департаменту державної власності Міністерства оборони України 02.11.2015 року, на підставі ст. 147 Кодексу законів про працю України, ст. 14 Закону України «Про державну службу» до начальника відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту ОСОБА_1 застосувати захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення.

15.03.2016 акт службового розслідування був поданий на підпис Міністру оборони України.

Одночасно, наказом заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 18.03.2016 №25КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог ст. 10 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 139, 142 Кодексу законів про працю України до позивача відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу», було застосовано захід дисциплінарного впливу - попередження про неповну службову відповідність.

В подальшому за результатами службового розслідування виданий наказ Міністерства оборони України за підписом заступника Міністра оборони України - керівника апарату від 28.03.2016 №30КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», на підставі якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «звільнення». Даний Наказ був доведений до відома позивача 04.04.2016 року, та останній в судовому порядку не оскаржувався.

На підставі наказу від 28.03.2016 №30КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та витягу із протоколу засідання президії Об'єднаного комітету профспілки № 1 працівників апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 04.04.2016 року №49 зі згодою на звільнення ОСОБА_1 в порядку п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України виданий наказ заступника Міністра оборони України - керівника апарату (по особовому складу державних службовців) від 05.04.2016 року №64 про звільнення ОСОБА_1, начальника відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту ДВ МО України, з роботи 05.04.2016 року відповідно до п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

При цьому, суд встановив, що попередньо відповідно до наказу Міністерства оборони України від 21.01.2016 року №32 «Про призначення службового розслідування» комісією Головного управління Військової служби правопорядку збройних Сил України було проведено службове розслідування відносно начальника відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту ДВ МО України ОСОБА_1, результати якого оформлені актом службового розслідування від 27.01.2016 року. Відповідно до тексту цього акта від 27.01.2016 року, службовим розслідуванням встановлено факти порушення позивачем вимог ст. 5 Закону України «Про державну службу», в частині шанобливого ставлення до безпосереднього керівника та ст. 142 Кодексу законів про працю України, в частині виконання розпорядку дня встановленого в Департаменті ДВ МО України (службовим розслідуванням встановлені численні випадки відсутності позивача на робочому місті та залишення місця роботи без дозволу керівництва у січні 2016 року). З урахуванням пропозицій Комісії, наведених у тексті зазначеного акта службового розслідування, наказом заступника Міністерства оборони України - керівника апарату від 22.02.2016 року №14КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» до позивача за неналежне виконання ст. 5 Закону України «Про державну службу» та ст. 142 Кодексу законів про працю України застосовано дисциплінарне стягнення «догана».

Правомірність застосованого до позивача дисциплінарного стягнення (догани) відповідно до наказу від 22.02.2016 року №14КП підтверджено в судовому порядку (а саме постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2016 у справі №826/5230/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування вказаного наказу, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 року, та набрала законної сили з 01.02.2017 року).

Не погоджуючись з правомірністю наказів Міністерства від 18.03.2016 №25КП про застосування заходу дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність та від 05.04.2016 року №64 про звільнення з роботи, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну службу від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних

органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Тобто, в силу припису наведеної статті Закону, державний службовець зобов'язаний також дотримуватися норм інших законодавчих актів, в тому числі, - положень Кодексу законів про працю України.

Так, ст.ст. 139, 142, Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - КЗпП України) передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Отже, працівник (державний службовець) повинен дотримуватись затверджених в установі правил внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, ст. 5 цього ж Закону визначено, що державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Зокрема, ст. 14 Закону України «Про державну службу» до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу як попередження про неповну службову відповідність.

При цьому, оскільки порядок застосування таких заходів впливу безпосередньо у Законі України «Про державну службу» не встановлено, застосуванню підлягає порядок дисциплінарних стягнень, що визначений Кодексом законів про працю України.

Згідно ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно положень ст. 149 цього Кодексу застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Дослідивши зміст оскаржуваного наказу Міністерства оборони України від 18.03.2016 №25 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» суд встановив, що підставою для його прийняття стали доповіді директора Департаменту ДВ МО України від 10.03.2016 року №225/704 та від 16.03.2016 року №225/794 про випадки відсутності позивача на роботі 09.02.20.16 року (з 14 год. 30 хв. до 17 год. 50 хв.) та 10.02.2016 року (з 09 год. до 11 год. 25 хв.) без поважних причин. Факти відсутності ОСОБА_1 на робочому місці за вказані дати та час зафіксовані в актах про відсутність на роботі 09.02.2016 та 10.02.2016, складених директором Департаменту ДВ МО України ОСОБА_3, заступником директора Департаменту ОСОБА_4, заступником директора департаменту - начальником відділу економічного аналізу та фінансового моніторингу ОСОБА_8, начальником адміністративного відділу Департаменту ОСОБА_9 За змістом цих актів від 09.02.2016 року та 10.02.2016 року, а також акта про відмову ОСОБА_1 від надання письмових пояснень від 23.02.2016 року позивач відмовився надати пояснення про поважність причин його відсутності на роботі за протягом вказаних проміжків часу 09.02.2016 року та 10.02.2016 року.

Між тим під час розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/5230/16 встановлено, що ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис з Правилами внутрішнього трудового розпорядку Департаменту, затвердженого наказом директора від 30.12.2015 року №11 «Про організацію службової діяльності особового складу Департаменту державної власності Міністерства оборони України в 2016 році».

Таким чином, суд приходить до висновку, що факти порушень позивачем вимог ст. 10 Закону України «Про державну службу» та ст.ст. 139, 142 КЗпП України відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, документально обґрунтовані.

При цьому, зважає на ту обставину, що відповідачем були враховані надані ОСОБА_1 заперечення на акт службового розслідування. Зокрема, Міністром оборони України прийнято рішення про направлення матеріалів службового розслідування до Генеральної прокуратури України для прийняття процесуального рішення. За повідомленням Військової служби правопорядку Збройних Сил України матеріали службового розслідування були направлені до Генеральної прокуратури вих. від 04.05.2016№ 306/2/3478.

За результатами розгляду матеріалів службового розслідування Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України своїм листом від 27.05.2016 року № 10/2/1-21647-16 повідомила, що матеріали службового розслідування повертаються без реалізації, оскільки в них відсутні відомості, визначені ч. 5 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України, необхідні для реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Також в цьому листі від 27.05.2016 року зазначено, що відсутність позивача на робочому місці підтверджено службовим розслідуванням, також не встановлено порушень при складанні табелів обліку робочого часу в Департаменті ДВ МО України.

У свою чергу належних доказів на спростування викладених в акті службового розслідування фактів порушень норм Закону України «Про державну службу», КЗпП України, а також інших підзаконних і внутрівідомчих актів (Інструкції з діловодства в Міністерстві оборони та Генеральному штабі Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 21.11.20.12 № 777, Посадової інструкції начальника відділу супроводження діяльності підприємств Департаменту державної власності Міністерства оборони України, затвердженої 02.11.2015 року) позивачем не надано.

Посилання позивача на порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування під час розгляду справи також документально не підтвердилися.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п. 3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що на позивача наказами заступника Міністра оборони України - керівника апарату були накладені дисциплінарні стягнення, а саме: наказом від 22.02.2016 року №14КП за не належне виконання ст. 5 Закону України «Про державну службу», ст. 142 КЗпП України накладено дисциплінарне стягнення «догана», наказом від 18.03.2016 року №25КП за порушення вимог ст. 10 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 139, 142 КЗпП України застосовано захід дисциплінарного впливу «попередження про неповну службову відповідність», а наказом від 28.03.2016 №30КП за неналежне виконання обов'язків, вимог ст. 139 КЗпП України, ст.ст. 5, 10 Закону України «Про державну службу», Інструкції з діловодства в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України, посадової інструкції накладено дисциплінарне стягнення - «звільнення». Жоден із перелічених наказів не був визнаний протиправним та/або скасований у судовому порядку.

Відповідно за таких обставин, суд вважає, що при застосуванні до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді "попередження про неповну службову відповідність" та «звільнення», та згодом проведення його звільнення з роботи відповідачем дотримано вимоги ст.ст. 147, 148, 149 Кодексу законів про працю України, ст. 14 Закону України «Про державну службу».

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, було доведено суду правомірність оскаржуваних рішень (наказів) про застосування заходу дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність та про звільнення позивача з роботи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії такої постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Є.В. Аблов
Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур