Справа № 761/16847/17
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/463/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання права на пенсію та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просив визнати право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років; зобов'язати відповідача 2 підготувати та направити подання до відповідача про призначення йому пенсії за вислугою років; зобов'язати відповідача 1 призначити позивачу пенсію за вислугою років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 31.08.1999 року позивач проходив службу Державній кримінально-виконавчій службі України, а з 12.10.2010 року на посаді заступника начальника Київського слідчого ізолятора. Станом на 01.03.2017 року вислуга років позивача в календаному обчисленні складає - 17 років і 06 місяців 10 днів, а пільговому - 23 роки і 10 місяців та 18 днів. 03.03.2017 позивач звернувся до відповідача 1 з рапортом про призначення йому пенсії за вислугою років, але відповідач 1 повідомив позивача, що порушені у зверненні питання не належать до його комптенції, Оскільки питання про призначення пенсії належить сфери компетенції відповідача 2. При зверненні в березні 2017 року до відповідача 1 з приводу призначення пенсії за вислугою років, останній роз»яснивпорядок подачі документів для призначення пенсії через уповноважені структурні підрозділи за умовами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі по тексту - Порядок). Позивач зазначає, що Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу служба України» встановлено, пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів. Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» для позивача неохідно вислуга років - 23 роки і більше. Крім того, право на пенсію за вислугою років не залежить від наявної відповідної кількості виключно календарної вислуги, пільгова пенсія враховується саме при призначені пенсії, а не при призначенні розміру такої пенсії. На підставі вище викладеного, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача 2 Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в судове засідання не з»явився та нададав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримавши свої письмові заперечення проти позову, де зазначив, що за умовами чинного законодавства достатнього стажу для призначення пенсії станом на даний час позивач немає.

Представник третьої особи - Державної пенітенціарної служби України в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 31.08.1999 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, а з 12.10.2010 року на посаді заступника начальника Київського слідчого ізолятора.

Станом на 01.03.2017 року вислуга років позивача в календаному обчисленні складає - 17 років і 06 місяців 10 днів, а пільговому - 23 роки і 10 місяців та 18 днів, що підтверджується довідкою ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 27.02.2017 року (а.с.15).

В березні 2017 року позивач звертався до відповідачів із зверненням, відповідно до якого просив призначити йому пенсію за вислугу років.

Між тим, листом від 13.03.2017 року відповідач 2 повідомив позивача про те, що порушені у зверненні питання не належать до компетенції Управління, оскільки призначенням та виплатою пенсії замається установа відповідача 1.

Тобто, позивач фактично отримав відмову від відповідача 2 щодо виконання законодавчо визначених функцій щодо призначення йому пенсії за вислугу років.

Вказану відмову відповідача 2 суд вважає протиправною, зважаючи на його дій всупереч вимогами чинного законодавства.

Так, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч. 1 ст. 2 вказаного Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992, № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, з аналізу положень якого можна дійти висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні виду пенсії та не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 N 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі по тексту - Порядок).

Зокрема, пунктом першим встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У відповідності до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Аналізуючи зміст зазначених норм та положень, можна дійти висновку про те, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В той же час, на відповідача 2 - Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

При цьому, суд критично ставиться до наведених в запереченнях відповідача 2 доводів необґрунтованості та безпідставності позовних вимог позивача, оскільки відповідач 2 не уповноважений приймати рішення про призначення позивачу певного виду пенсії, а зобов'язаний лише підготувати та подати відповідний пакет документів до органів Пенсійного фонду України.

Крім того, посилання відповідача 2 на відсутність календарної вислуги років у позивача для призначення останньому пенсії за вислугою років суперечать чинному законодавству, оскільки у відповідності до норм як Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії.

Конституційний суд України у рішенні №17-рп/2010 від 29.06.2010 року висловив свою позицію, згідно з якою принцип правової визначенності розтлумачено як один із елементів верховества правата наголосив на тому, що відсутність визначеності у діяльності органів державної влади щодо реалізації прав і свобод людини, може мати негативні наслідки і привести до сваволі.

Европейський Суд з прав людини у рішенні від 25.11.1997 року по справі «Гешмен та Герруп про Сполученного Короліства» розтлдумачив невизначенність законодавства та невизначенність повноважень як порушення принципу правової визначеності, оскільки однією із вимог, яка випливає із словосполучення «встановлений законом» є передбачуваність.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, позовні вимоги до відповідача 2 в цілому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З врахуванням наведеного , з метою належного захисту прав позивача суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, виклавши резолютивну частину постанови як то: Визнати неправомірними дії Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів відносно ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Зобов»язати Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи на ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1.

Щодо вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ст. 70 КАС України).

У відповідності до норм чинного законодавства саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб. Разом з тим, чинним законодавством передбачено і певний порядок звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. В даному випадку саме відповідач 2 не виконав покладені на нього функції та не передав до Головного управління Пенсійного фонду України необхідний пакет документів для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років позивачу. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем 1 було порушено права позивача, зокрема, що відповідачем 1 відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за вислугою років. Доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років задоволенню не підлягають, оскільки захист цього права позивача вже здійснено судом в межах законодавства при розгляді цієї справи, а розглядаючи справу в межах заявлених вимог іншим способом зазначити про захист такого права суд не знаходить за можливе.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст. 2, 8, 10, 11, 69-71, 86, 94, 161-163, 186, 254, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів відносно ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Зобов»язати Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи на ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: А.А.Осаулов