Справа № 817/36/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2017 р.Р і в н е 817/36/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, відповідача: представник Прокоп'юк Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання неправомірними дії та визнання недійсною інформації,
В С Т А Н О В И В:

06.01.2017 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання неправомірними дій при наданні інформації щодо неправомірності рішення державного реєстратора Сарненського районного управляння юстиції Рівненської області про державну реєстрацію права власності на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1 як об'єкт нерухомого майна типу будівлі у відповіді за вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 на звернення гр.ОСОБА_4 від 12.11.2015; про визнання неправомірними дій при наданні інформації щодо неправомірності рішення державного реєстратора Сарненського районного управляння юстиції Рівненської області про державну реєстрацію права власності на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1 як об'єкт нерухомого майна типу будівлі у відповіді за вих.№М-174-03 від 18.04.2016 на заяву ОСОБА_1 від 12.04.2014; про визнання недійсною інформації, викладеної Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області у відповіді за вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 на звернення гр.ОСОБА_4 від 12.11.2015 та у відповіді за вих.№М-174-03 від 18.04.2016 на заяву ОСОБА_1 від 12.04.2014 щодо неправомірності рішення державного реєстратора Сарненського районного управляння юстиції Рівненської області про державну реєстрацію права власності на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1, як об'єкт нерухомого майна типу будівлі.

Ухвалою судді ОСОБА_9. від 30.01.2017 відкрито провадження у справі, а ухвалою від 31.01.2017 призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку із закінченням строку повноважень судді ОСОБА_9., відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду №236 від 19.05.2017 та за результатами повторного автоматизованого розподілу справи, ухвалою від 22.05.2017 справа №817/36/17 прийнята до провадження судді Друзенко Н.В.

Ухвалою від 04.07.2017 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсною інформації, викладеної Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області у відповіді за вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 на звернення гр.ОСОБА_4 від 12.11.2015 та у відповіді за вих.№М-174-03 від 18.04.2016 на заяву ОСОБА_1 від 12.04.2014 щодо неправомірності рішення державного реєстратора Сарненського районного управляння юстиції Рівненської області про державну реєстрацію права власності на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1 як об'єкт нерухомого майна типу будівлі, закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в повній мірі підтримані позивачем та його представником в судовому засіданні та обґрунтовані наступним. Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області розглядаючи звернення ОСОБА_4 від 12.11.2015 надало йому відповідь за підписом начальника управління ОСОБА_5, в якій зокрема, зазначило, що державним реєстратором Реєстраційної служби Сарненського районного управління юстиції прийнято неправомірне рішення про державну реєстрацію за позивачем права власності на піднавіс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на об'єкт нерухомого майна типу будівлі. Вищезазначену відповідь ОСОБА_4 було долучено в якості доказу до матеріалів цивільної справи №572/3632/15-ц, яка перебувала в провадженні Сарненського районного суду. Для спростування висновків відповідача позивач був змушений замовити експертне дослідження. Висновком судової будівельно-технічної експертизи №160406/1_С від 08.04.2016 підтверджено, що піднавіс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненської області є нерухомим майном і, як станом на час проведення дослідження, так і станом на час проведення державної реєстрації права власності позивача, був і є будівлею. Відповідно до цього, 12.04.2016 позивач звернувся до начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 із письмовим проханням надати уточнення, або ж спростувати інформацію, наведену у листі - відповіді на звернення ОСОБА_4, до якого долучив копію висновку експертизи. У відповідь отримав лист за вих.№М-174-03 від 18.04.2016, згідно з яким позиція відповідача залишається незмінною. Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.20016 у справі №572/3632/15-ц прийнято рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Вказаним рішенням констатовано, що суб'єктивне право позивача виникло на спірний піднавіс на законних підставах, при цьому його державна реєстрація як об'єкта права власності позивача відбулася з додержанням вимог закону. Між тим, для доведення факту правомірності проведення державної реєстрації права власності та для спростування безпідставних висновків Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про те, що технічний паспорт на піднавіс, поданий ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності, не давав змоги встановити відповідність заявленого права вимогам законодавства, позивачу довелося затрачати додаткові зусилля та кошти. Позивач зауважив, що посадові особи Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, проводивши перевірку за дорученням Міністерства юстиції України, повинні були детально вивчити питання і тільки, пересвідчившись на власні очі в тому, що споруда не має ознак нерухомого майна, давати письмові висновки про неправомірність проведення державної реєстрації. Натомість, вказані особи обмежилися лише тим, що на власний суб'єктивний розсуд оцінили копію технічного паспорту, зазначивши про те, що піднавіс розташований на асфальтному покритті, яке огороджене бетонними стовпчиками, що може свідчити про його улаштування без фундаменту. І лише на цьому побудували свої висновки про неправомірність проведення державної реєстрації. Такі дії на переконання позивача є протиправними і такими, що призвели до порушення його прав та законних інтересів. За наведеного, позивач та його представник просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області відповідь за вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 надавало гр.ОСОБА_4 в межах проведення перевірки його звернення від 12.11.2015, що надійшло з Міністерства юстиції України. До вказаного звернення були долучені технічні паспорти, зокрема і технічний паспорт на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1 на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на дане приміщення за ОСОБА_1 З технічного паспорту вбачалося, що приміщення немає стін і розташоване на асфальтному покритті. Саме тому відомості такого технічного паспорту, на переконання Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, не давали реєстратору змоги однозначно стверджувати, що підніс належить до об'єктів нерухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації. Відповідно до цього, у відповіді зазначалося, що реєстратором неправомірно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на під навіс за ОСОБА_1 При цьому, представник відповідача наголосила, що зазначений лист-відповідь не є ні документом, який посвідчує певний факт, ні актом, який встановлює права і обов'язки. Вказаний лист не породжує жодних правовідносин, а тому не міг порушити права та інтереси позивача. Лист не скасовує рішення реєстратора про державну реєстрацію права власності та не зобов'язовує ні реєстратора, ні будь-кого іншого до вчинення якихось дій. У самому листі міститься застереження про те, що дії або бездіяльність державного реєстратора оскаржуються виключно до суду. Відповідно до цього, не вбачає будь-якого порушення прав позивача з боку відповідача. Також зауважила, що на сьогоднішній день на одне і те ж приміщення актуальна подвійна реєстрація права власності: за ОСОБА_4 та за ОСОБА_1, а тому існує спір про право, який підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства. За наведеного, просила в позові відмовити за його безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, свідка, а також дослідивши подані письмові докази суд встановив наступне.

12.11.2015 гр.ОСОБА_4 звернувся із письмовою заявою до директора Департаменту державної реєстрації ОСОБА_6, в якій просив провести перевірку законності реєстрації 26.06.2014 реєстраційною службою Сарненського районного управління юстиції за гр.ОСОБА_1 права власності на будівлю піднавісу, що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 980,7 кв.м., покликаючись на те, що 27.07.2015 реєстраційною службою Сарненського районного управління юстиції за ним, ОСОБА_4, зареєстровано право власності на будівлю для зберігання хімічних речовин з прибудовами по АДРЕСА_2 загальною площею 2461,1 кв.м., і за даними технічного паспорту даний об'єкт складається з хімічного складу, як капітальної споруди та двох тимчасових споруд: навісу для зберігання та силосної ями. Оскільки, в обох випадках, піднавіс для зберігання - це одна і та ж споруда, ОСОБА_4 констатував, що ОСОБА_1 претендує на його майно, та доводив, що реєстрація права власності за ОСОБА_1 проведена незаконно (а.с.17-18,108-110). До звернення заявник додав копії наступних документів: свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 23548708 від 26.06.2014, яким посвідчується право приватної власності ОСОБА_1 на будівлю піднавісу по АДРЕСА_1 (а.с.111); витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 23548920 від 26.06.2014 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будівлю піднавісу по АДРЕСА_1 (а.с.112); технічного паспорту на будівлю піднавісу по АДРЕСА_1 (інв.справа №27) (а.с.113-115); свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 41274365 від 27.07.2015, яким посвідчується право приватної власності ОСОБА_4 на будівлю для зберігання хімічних речовин з прибудовами по АДРЕСА_2 (а.с.116); витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 41274965 від 27.07.2015 про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на будівлю для зберігання хімічних речовин з прибудовами по АДРЕСА_2 (а.с.117); технічного паспорту на будівлю для зберігання хімічних речовин з прибудовами по АДРЕСА_2 (інв.справа №877)(а.с.118-121).

Міністерство юстиції України листом №3-24222/19.2/1 від 27.11.2015 доручило розгляд даного звернення Головному територіальному управлінню юстиції у Рівненській області, в адресу якого направило, як звернення ОСОБА_4, так і додатки до нього, про що повідомило заявника (а.с.108, 19).

Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області під час розгляду звернення відібрало у заступника начальника Сарненського районного управління юстиції з питань державної реєстрації ОСОБА_7 письмові пояснення, в яких він зауважив, що згідно технічного паспорту на будівлю піднавісу по АДРЕСА_1 (інв.справа №27) характеристика об'єкта містить відомості про те, що фундамент та стіни складаються з бетонних стовпів. Відповідно до цього реєстратор зазначив, що під навіс є об'єктом нерухомого майна, а відтак реєстрація права власності на нього за ОСОБА_1 проведена правомірно (а.с.122-123).

16.12.2015 Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області за вих. 13771/03.2-11/4/03.2 направило ОСОБА_4 відповідь на його звернення від 12.11.2015. У відповіді з посиланням на Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та на Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів №868 від 17.10.2013, зазначено, що державним реєстратором Реєстраційної служби Сарненського районного управління юстиції прийнято неправомірне рішення про державну реєстрацію права власності на піднавіс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на об'єкт нерухомого майна типу будівлі. Відповідь містить наступну мотивацію: «з технічного паспорту вбачається, що піднавіс розташований на асфальтному покритті, яке огороджене бетонними стовпчиками, що може свідчити про його улаштування без фундаменту», «відомості, які містить технічний паспорт, не дають однозначно стверджувати, що вказаний підніс належить до об'єктів нерухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації, а відтак є будівлею» (а.с.20-22, 126-127).

06.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до ППФ "Експерт-Рівне" з проханням провести судову експертизу, на вирішення якої поставити питання, чи є піднавіс по АДРЕСА_1 нерухомим майном, будівлею станом на 26.06.2014 та станом на час проведення дослідження. За висновком експертного дослідження №160406/1.С від 08.04.2016 року судової будівельно-технічної експертизи, піднавіс по АДРЕСА_1 є нерухомим майном і є будівлею, як станом на 26.06.2014 (час реєстрації права власності на нерухоме майно), так і на час проведення дослідження (а.с.23-37).

12.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області із заявою, в якій просив підтвердити факт правомірного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію його права власності на піднавіс, як на об'єкт нерухомого майна, типу будівлі. До заяви додав копію звернення ОСОБА_4 від 12.11.2015 та відповіді Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за вих. 13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015, а також копію висновку експерта.(а.с.38-39).

Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області за результатами розгляду вказаного звернення направило позивачу відповідь за №М-174-03 від 18.04.2016 у якій вказало, що позиція, викладена у листі за вих. 13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015, залишається незмінною. Відповідачем застережено, що поданий висновок експерта складений не тільки за результатами дослідження технічного паспорта, а й за результатами огляду об'єкта на місці знаходження, в той час як державний реєстратор приймав рішення виключно на підставі даних техпаспорту. Також відповідачем наголошено, що висновок у листі за вих. №13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 ґрунтувався виключно на відомостях, які містяться у технічному паспорті, і що рішення, дії чи бездіяльність реєстратора можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції, його територіальних органів або до суду (а.с.40-43).

Крім цього, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наявний спір про право на один і той самий об'єкт нерухомого майна - будівлю піднавісу, який розглядається за правилами цивільного судочинства.

Так, 20.04.2016 Сарненським районним судом Рівненської області ухвалено рішення у справі №572/3632/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування права власності, визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв (а.с.67-70). Дане рішення законної сили не набрало, позаяк було скасоване рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016, який позов ОСОБА_1 задовольнив, визнав незаконним і скасував свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на прибудову до будівлі для зберігання хімічних речовин у виді піднавісу для зберігання загальною площею 989,7 кв.м, що розташований в АДРЕСА_2 визнав незаконним і скасував рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства ""Україна" від 02.12.2008 року щодо виділення в натурі групі співвласників майнових паїв відповідно до витягу протоколу №6 загальних зборів співвласників майнових паїв реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства ""Україна", с.Немовичі Сарненського району Рівненської області, приміщення бані (банно-прального комплексу); відмовив ОСОБА_4 в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства "Україна" Сарненського району Рівненської області від 15.06.2014 року (а.с.44-47).

За правилами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016 у справі №572/3632/15-ц, яке набрало законної сили 04.07.2016, встановлено, що рішенням загальних зборів власників майнових паїв КСП "Україна" реформованого в СГПП "Україна" від 15.06.2014 року було передано ОСОБА_4 в рахунок майнових паїв приміщення будівлі для зберігання хімічних речовин з прибудовою, проте чітко обумовлено, що без зазначених у виготовленому за його заявою технічному паспорті піднавіса для зберігання та силосної ями. Цим самим рішенням передано ОСОБА_1 у власність в рахунок майнових паїв піднавіс по АДРЕСА_1. За таких обставин колегія суддів визнала доведеним, що суб'єктивне право ОСОБА_1 виникло на спірний піднавіс на законних підставах, а його державна реєстрація як об'єкта права власності ОСОБА_1 відбулася з додержанням вимог закону.

Копія протоколу загальних зборів власників майнових паїв КСП "Україна" реформованого в СГПП "Україна" №1 від 15.06.2014 була долучена позивачем і до матеріалів адміністративної справи (а.с.138-148). З протоколу вбачається, що в ході розгляду питання виділення в натурі нерухомого майна, належного власникам майнових паїв колишніх членів КСП "Україна", вирішено передати ОСОБА_1 піднавіс по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 вирішено передати в рахунок майнових паїв приміщення будівлі для зберігання хімічних речовин з прибудовою, розташовану по АДРЕСА_3 однак, без піднавісу для зберігання та силосної ями.

Наведені обставини та хід голосування по даному питанню підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, який головував на вказаних зборах. Цей же свідок повідомив суду, що будівля піднавісу ні за яких умов не могла вважатися прибудовою до хімічного складу, позаяк територіально віддалена від нього і ніяк з ним не зв'язана. Крім цього, свідок повідомив, що будівля піднавісу мала стіни з металопрофілю, які ОСОБА_4 самовільно демонтував і розпродав.

Встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

В силу вимог пункту 4 частини першої статті 7-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав здійснює керівництво та контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав.

За правилами підпункту 33 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №228 від 02.07.2014 (в редакції, що була чинною на час снування спірних правовідносин), Мін'юст відповідно до покладених на нього завдань: організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних із діяльністю Мін'юсту, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються. А відповідно до підпункту 83-1 цього ж пункту - здійснює координацію, державний нагляд та/або контроль у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, вживає заходів до запобігання порушенням у зазначеній сфері та приймає відповідні обов'язкові до виконання рішення.

За правилами пункту 7 вказаного Положення, Мін'юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні територіальні управління юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі, а також районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, тобто до внесення змін шляхом викладення в новій редакції згідно із Законом України №834-VIII від 26.11.2015, який набрав чинності з 01.01.2016, не надавав прав, ні Мін'юсту, і його головним територіальним управлінням в областях, скасовувати рішення державних реєстраторів або ж вносити зміни до записів Державного реєстру прав, виправляти помилки, допущені державним реєстратором, тощо.

Фактично, на час розгляду звернення гр.ОСОБА_4 - грудень 2015 року, Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області було уповноважене здійснювати функцію загального нагляду та контролю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В той же час, в межах реалізації даної функції воно не було наділене правом видавати будь-які розпорядчі документи, які місять обов'язкові до виконання приписи.

Так, в силу вимог статті 30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин - грудень 2015 року) державні реєстратори за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду. Шкода, завдана органом державної реєстрації прав фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов'язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом.

А відповідно до прямої вказівки, що містилася в частині другій статті 26 такого Закону, запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав лише у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав.

Суд констатує, що в межах своєї компетенції по здійсненню загального нагляду та контролю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідач мав право давати власну оцінку діям державного реєстратора, яка, в той же час, не породжувала ні для нього, ні для будь-кого іншого, прав та обов'язків. При цьому, висновки відповідача, наведені у листі вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015, на переконання суду не являються об'єктивними та такими, що зроблені з урахуванням усіх обставин, що мали значення для відповідних умовиводів, добросовісно та розсудливо.

В той же час, частинами першою, другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, слід зауважити, що рішення суб'єкта владних повноважень (як нормативно-правовий акт, так і акт індивідуальної дії), є джерелом прав та обов'язків і, відповідно, зачіпає права, свободи й законні інтереси особи, групи осіб або невизначеного кола осіб.

Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування і мають неперсоніфікований характер. Індивідуальні правові акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових наслідків, обумовлених цими актами.

Оскаржений позивачем лист Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015, адресований гр.ОСОБА_4, не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, оскільки він носить інформативний характер, і за своїм змістом містить суб'єктивний висновок посадової особи відповідача, який не є обов'язковим до виконання, і при цьому не створює, не змінює та не припиняє прав чи обов'язків ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_1, ні державного реєстратора, а відтак не створює для позивача жодних правових наслідків.

Доводи позивача про те, що оскаржуваний лист-відповідь використовувався ОСОБА_4 як доказ у справі №572/3632/15-ц в суді першої і апеляційної інстанцій, а також про можливість його використання в суді касаційної інстанції та в інших судових справах в майбутньому, не можуть бути прийняті судом, позаяк жодним чином не свідчать про порушення прав позивача, а оцінка доказів в їх сукупності здійснюється судом під час розгляду кожної конкретної судової справи. Судовому ж захисту підлягає лише дійсне порушене право.

Слід зауважити, що ні Сарненський районний суд Рівненської області, ні Апеляційний суд Рівненської області лист Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 не прийняли як належний і допустимий доказ у справі №572/3632/15-ц. У рішенні Апеляційного суду Рівненської області від 04.07.2016 дана критична оцінка вказаному листу та зауважено, що твердження про неправомірність рішення і дій державного реєстратора ґрунтується винятково на аналізі чинного законодавства, без будь-яких правових наслідків для нього та без належних висновків про його винність.

Що ж стосується дій суб'єкта владних повноважень, то в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Відповідно, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Фіксування відповідачем своїх висновків у листі-відповіді на звернення фізичної особи не може розглядатися як дія, яка породжує правові наслідки. Жодних інших дій, що виходять за рамки компетенції та порушують права позивача, які б вчинили посадові особи відповідача при наданні відповіді гр.ОСОБА_4, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що при наданні інформації у відповіді за вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 на звернення гр.ОСОБА_4 від 12.11.2015 Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області не вчинило таких дій, які б порушили права та охоронювані законом інтереси позивача. Відтак відсутні підстави для їх судового захисту, а тому у задоволенні відповідних позовних вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій при наданні інформації щодо неправомірності рішення державного реєстратора Сарненського районного управляння юстиції Рівненської області про державну реєстрацію права власності на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1 як об'єкт нерухомого майна типу будівлі у відповіді за вих.№М-174-03 від 18.04.2016 на заяву ОСОБА_1 від 12.04.2014 (правильно 12.04.2016), то крім вищенаведеного слід зауважити наступне.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №834-VIII від 26.11.2015, Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 викладено в новій редакції. Вказана редакція набула чинності з 01.01.2016.

За правилами статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004, в новій редакції, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Цією статтею встановлені вимоги до скарги та чітко визначена процедура такого оскарження.

Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, і діє з 01.01.2016.

Заява ОСОБА_1 від 12.04.2016 не відповідала вимогам, що містяться у законі і підзаконному нормативно-правовому акті, а тому й не розглядалася відповідачем, як скарга, в межах якої суб'єктом владних повноважень приймається обов'язкове до виконання рішення.

Фактично, за змістом звернення від 12.04.2016, позивач просив відповідача підтвердити факт правомірності рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ним, ОСОБА_1, права власності на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1 як на об'єкт нерухомого майна типу будівлі.

В той же час, за правилами частини п'ятої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004, відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

В свою чергу, запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав (частина друга статті 26), а також у випадку скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України та його територіальними органами (підпункт "а" пункту 2 частини шостої статті 37).

Відповідно до цього, відповідач правомірно у листі-відповіді за вих.№М-174-03 від 18.04.2016 вказав ОСОБА_1 про можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного реєстратора до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

В частині ж відмови відповідача задовольнити прохання позивача щодо надання уточнення, або ж спростування інформації, наведеної у листі - відповіді на звернення ОСОБА_4, то лист за вих.№М-174-03 від 18.04.2016 не розглядається, як документ, що має ознаки правового акту індивідуальної дії, і що може бути скасований судом. Дії ж по наданню такої відповіді не виходять за рамки законодавчої компетенції суб'єкта владних повноважень та не вважаються такими, що в будь-який спосіб спроможні порушити права або ж охоронювані Законом інтереси позивача.

З огляду на наведене, суд вважає, що підстави для судового захисту прав, свобод і інтересів позивача в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, на даний час відсутні, а тому у задоволенні відповідних позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в позові до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання неправомірними дій при наданні інформації щодо неправомірності рішення державного реєстратора Сарненського районного управляння юстиції Рівненської області про державну реєстрацію права власності на піднавіс за адресою: АДРЕСА_1 як об'єкт нерухомого майна типу будівлі у відповіді за вих.№13771/03.2-11/4/03.2 від 16.12.2015 на звернення гр.ОСОБА_4 від 12.11.2015 та у відповіді за вих.№М-174-03 від 18.04.2016 на заяву ОСОБА_1 від 12.04.2014, відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.