Справа № 804/3153/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 р. Справа № 804/3153/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичній особи - підприємця ОСОБА_4, третя особа Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 29166,67 грн., -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2017 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить стягнути суму податкового боргу 29 166,67 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача як платник податків, має податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб, який виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобовязань, нарахованих згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №6479-17 від 30.12.2015 (підстава нарахування п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України) в сумі 4 166,67 грн. та згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №19793-13 від 03.08.2016 (підстава нарахування п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України) в сумі 25 000,00 грн., однак вищевказані суми податкового боргу відповідачем сплачені не були.

Представник позивача в судовому засіданні не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 17). Водночас, представником позивача до суду було подано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 23).

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 08.06.2017 р., що підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням (а.с. 19).

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивачем не вірно визначено сторону по справі, оскільки власником транспортного засобу є не фізична особа-підприємець ОСОБА_4, а фізична особа - ОСОБА_4 Також, представником було зазначено, що податкові повідомлення-рішення №6479-17 від 30.12.2015 та №19793-13 від 03.08.2016 були скасовані за постановами Дніпропетровського окружного адміністративного суду та залишено без змін ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, а отже, відсутні узгоджені зобовязання по сплаті транспортного податку з фізичних осіб, тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи наведене, а також подання представником позивача клопотання про розгляд справи без участі позивача, належне повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та розглядати справу за відсутності представника позивача та третьої особи.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець 15.07.2008р. за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку як платник податків та обовязкових платежів в ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ станом на 28.03.2017р. (а.с. 6).

Згідно облікової картки фізична особа ОСОБА_4 станом на 28.03.2017р. має податковий борг по транспортному податку у загальній сумі 29 166,67 грн. (а.с. 10-12).

Вказаний податковий борг по транспортному податку виник внаслідок несплати відповідачем зобовязань за наступними рішеннями, а саме:

- податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №6479-17 від 30.12.2015р. в сумі 4 166,67 грн. (а.с. 9);

- податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №19793-13 від 03.08.2016р. в сумі 25 000,00 грн. (а.с. 8).

Також, контролюючим органом на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України була сформована та направлена на адресу відповідача податкова вимога №781-17 від 11.04.2016р., яка була вручена відповідачеві 21.06.2016р. у відповідності до вимог п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, що підтверджується наявними у справі доказами (а.с. 7).

Податкове повідомлення-рішення №6497-17 від 30.12.2015р. та податкове повідомлення-рішення №19793-13 від 03.08.2016р. також були вручені відповідачеві у порядку, встановленому п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-9).

Позивач просить стягнути податковий борг з відповідача з транспортного податку в загальній сумі 29 166,67 грн. у звязку з його несплатою самостійно відповідачем та з урахуванням наданих позивачу повноважень згідно до ст. 19-1, ст. 41, 87 Податкового кодексу України.

Заслухавши представника відповідача, який брав участь у справі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи представника сторони та давши їм належну оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами п.п. 20.1.34 п .20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином із аналізу наведених норм податкового законодавства можна дійти висновку, що контролюючий орган наділений повноваженнями звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, який є узгодженим.

Проте, як встановлено судом із наданих сторонами документів, сума боргу, яка заявлена позивачем до стягнення у розмірі 29 166,67 грн. за податковим повідомленням-рішенням №6497-17 від 30.12.2015р. та податковим повідомленням-рішенням №19793-13 від 03.08.2016р. станом на момент розгляду справи не є узгодженою з огляду на те, що вказані вище податкові повідомлення-рішення скасовані у судовому порядку, що підтверджується копіями постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016р. та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017р. у справі №804/8270/16, які набрали законної сили 04.04.2017р., постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2017р. та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2017р. у справі №804/8278/16, які набрали законної сили 03.05.2017р. (а.с. 42-60).

За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення податкового боргу у сумі 29.166,67 грн., нарахованого контролюючим органом на підставі податкового повідомленням-рішенням №6497-17 від 30.12.2015р. та податкового повідомленням-рішенням №19793-13 від 03.08.2016р., які скасовані в судовому порядку, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Приписами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Представник позивача в судове засідання не зявився, будь-яких доказів, які б свідчили про спростування обставин у справі щодо скасування в судовому порядку податкових повідомлень-рішень на підставі яких позивач просив стягнути податковий борг, суду не надав.

Також позивачем не надано і доказів правомірності заявлення даного позову про стягнення податкового боргу по транспортному податку з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, оскільки доказів реєстрації транспортного засобу за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 і використання його в господарській діяльності підприємця суду не надано.

При цьому, слід зазначити, що п.п. 267.1.1, п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платником транспортного податку є фізичні особи, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Отже, даний позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки доказів того, що власником транспортного засобу на підставі якого нарахований транспортний податок є саме фізична особа-підприємець ОСОБА_4 суду не надано, а наявні в матеріалах справи, зокрема, судові рішення, свідчать про те, що власником транспортного засобу Porsche Panamera, 2012р. випуску відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №СХТ 641393 від 28.11.2015р. є громадянин ОСОБА_4, а не фізична особа-підприємець (а.с. 42.-60).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових обгрунтованих підстав для задоволення позову про стягнення податкового боргу у сумі 29 166,67 грн. з урахуванням судових рішень, які набрали законної сили та свідчать про відсутність будь-якого узгодженого податкового боргу у відповідача.

Згідно до вимог ст. 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та принципом законності відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, третя особа Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 29 166,67 грн. відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 26 червня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1