Справа № 819/650/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/650/17

06 липня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Косюк О.П.

за участю: представників позивача ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_2, ОСОБА_3, довіреність від 17.03.2017 року № 02-11/4

представника відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_5, довіреність від 13.05.2017 року № 31-19-0.9-4232/2-17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 міської ради до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_6, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 міська рада звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_6, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо проведення 07 березня 2017 року державної реєстрації земельної ділянки площею 0.6956 га за кадастровим номером :03:003:1063, яка призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та знаходиться за адресою вул. Паращука, 7 в м. Теребовлі та скасувати проведену державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході розгляду судових справ у Господарському суді Тернопільської області позивачем отримано витяг за номером НВ-017 від 30.03.2017 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому вказано, що відповідачем присвоєно кадастровий номер :03:003:1063 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 18.01.2016 року виготовленої ПП "Оцінювач", чим грубо проігноровано вимоги законодавства у сфері землеустрою та реєстрації земельної ділянки, а також права територіальної громади м. Теребовлі.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, просили задовольнити.

Відповідач по справі - державний кадастровий реєстратор відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечила, свою позицію виклала в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (а.с.37-41), в яких просить відмовити ОСОБА_1 міській раді у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області проти позову заперечив, підтримав подані письмові заперечення (а.с.36-37) та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник залученої до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1 районного споживчого товариства повторно в суд не з'явилася, у наданому відзиві виклала свою позицію (а.с.59-65) та просила проводити розгляд справи без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Згідно рішення ОСОБА_1 міської ради від 08.12.2000 року № 224 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні ОСОБА_1 РайСТ для обслуговування приміщень та функціонування ринку" надано в постійне користування ОСОБА_1 РайСТ земельну ділянку площею 0,6956 га для обслуговування приміщень ринку та його функціонування. (а.с.29)

12.02.2001 року ОСОБА_1 РайСТ видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ТР № 001696. (а.с.27-28)

Таким чином встановлено, що земельна ділянка за адресою м. Теребовля, вул. Паращука, 7 знаходиться в постійному користуванні ОСОБА_1 РайСТ на підставі рішення ОСОБА_1 міської ради від 08.12.2000 року № 224 для обслуговування приміщень ринку та його функціонування площею 0,6956 га, що посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серії І-ТР № 001696, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 65 від 12.02.2001 року.

Даний факт підтверджується також відомостями державної статистичної звітності з кількісного обліку земель, яка велася територіальними органами Держгеокадастру до 01.01.2016 року, про що свідчить довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-ЗЕМ) від 10.05.2017 року № 9-19-0.34-221/114-17, де спірна земельна ділянка обліковується у рядку 3.11 (шифр рядка 52) заклади торгівлі площею 0,6956. (а.с.42)

В судовому засіданні встановлено, що до центру надання адміністративних послуг ОСОБА_1 районної державної адміністрації 22.02.2017 року звернулося ОСОБА_7 РайСТ із заявою про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, до якої було долучено оригінал технічної документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та електронний документ, який містив відомості про результати робіт із землеустрою.

За результатами розгляду згадуваної заяви та поданої документації із землеустрою, державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про проведення державної реєстрації земельної ділянки за адресою м. Теребовля, вул. Паращука,7 площею 0,6956 га у Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер :03:003:1063 та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 07.03.2017 року.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про Державний земельний кадастр", Законом України "Про землеустрій", а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. (ст.4 ч.2 Земельного кодексу України)

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначено статтею 12 Земельного кодексу України.

Зокрема до їх повноважень належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою.

Згідно п.14 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Пунктом другим Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. (пункт 10 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр")

Стаття 22 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року № 3613-VI (надалі Закон № 3613-VI) передбачає вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, зокрема: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Стаття 24 Закону № 3613-VI передбачає державну реєстрацію земельної ділянки.

Згідно частини першої цієї статті Закону №3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. (частина друга статті 24 Закону №3613-VI)

За нормами частини третьої статті 24 Закону №3613-VI державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Згідно частини четвертої статті 24 Закону № 3613-VI для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

За частиною п'ятою статті 24 Закону №3613-VI державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Частина шоста статті 24 Закону №3613-VI передбачає, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Зміна найменування акціонерного товариства у звязку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у державній реєстрації земельної ділянки.

У разі надання відмови з підстави, визначеної абзацом другим частини шостої цієї статті, заявнику повідомляється найменування та адреса органу, до повноважень якого належить здійснення державної реєстрації земельної ділянки. (частина сьома статті 24 Закону №3613-VI)

За нормами частини восьмої статті 24 Закону №3613-VI на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

Згідно частини дев'ятої статті 24 Закону №3613-VI при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об'єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. (частина десята статті 24 Закону №3613-VI)

Згідно частини одинадцятої статті 24 Закону №3613-VI у разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзаці третьому цієї частини, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний термін повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки.

Вказані норми кореспондуються з положеннями Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051. (надалі - Порядок №1051)

Згідно пункту 107 Порядку №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідно пункту 109 Порядку №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою:

1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ. (п.110 Порядку №1051)

Відповідно до п.111 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

- здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, законодавства; ("зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту", згідно змін внесених Постановою Кабінету Міністрів № 205 від 21.03.2016 року);

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Враховуючи системний аналіз вищезазначених норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що за результатами розгляду заяви про проведення державної реєстрації земельної ділянки площею 0,6956 га за адресою м. Теребовля, вул. Паращука, 7 державним кадастровим реєстратором правомірно вчинено дії щодо прийняття рішення про реєстрацію земельної ділянки, яке відповідає вимогам закону.

При цьому також слід звернути увагу на особливості державної реєстрації прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, передбачені статтею 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV.

Зокрема, згідно частини другого цієї статті під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування. Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов'язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

Згідно пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 6 вересня 2012 року № 5245-VI з дня набрання чинності цим Законом (1 січня 2013 року) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Згідно частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зважаючи на наведене, суд враховує, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

В даному випадку рішення про проведення державної реєстрації земельної ділянки за адресою м. Теребовля, вул. Паращука,7 площею 0,6956 га у Державному земельному кадастрі, з присвоєнням кадастрового номера :03:003:1063 не порушило будь-яких прав позивача, оскільки спірна земельна ділянка надалі перебуває у комунальній власності ОСОБА_7 міської ради, яка своїм рішенням від 08.12.2000 року № 224 надала в постійне користування ОСОБА_1 РайСТ для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Не знайшло в судовому засіданні підтвердження факту недійсності Державного акту на право постійного користування землею серії І-ТР № 001696, так як долученими до матеріалів справи документами встановлено, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2016 року в справі № 921/377/16-г/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2017 року в позові ОСОБА_1 міської ради відмовлено. (а.с.69-92)

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За нормами частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем належним чином виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, встановивши правомірність дій державного кадастрового реєстратора щодо проведення 07 березня 2017 року державної реєстрації земельної ділянки площею 0,6956 га за кадастровим номером :03:003:1063, яка призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі і знаходиться по вул. Паращука, 7 в м. Теребовлі, не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування проведеної державної реєстрації земельної ділянки із-за відсутності правових підстав, передбачених пунктом 10 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі у зв'язку з недоведеністю позивачем наявності порушеного права.

Підстави для присудження на користь позивача понесених судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 міської ради до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_6, ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_7 районне споживче товариство про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.