Справа № 343/869/17
Суддя: Андрусів І. М.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/869/17
Провадження №: 2-а/0343/124/17
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю: секретаря судового засідання- Височанської О.З.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Калуського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснення перерахунку розміру призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом просить, визнати протиправною відмову Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано- Франківської області від 12 травня 2017 року щодо переведення її з пенсії по інвалідності (2 група) згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності (2 група) відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

3обов'язати Калуське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити їй пенсію по інвалідності (2 група) відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року у розмірі 60% від розміру заробітної плати з 29.04.2017 року.

В обгрунтування позову покликається на те, що вона станом на 29.04.2017 року 19 років 2 місяці 17 днів працювала на посадах державного службовця.

27.07.2009 року її було визнано інвалідом 3 групи, в звязку з чим управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районі було призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 01.08.2012 року її було визнано інвалідом 2 групи, в звязку з чим управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районі було призначено пенсію по інвалідності (2 група) згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

28.04.2017 року вона була звільнена з посади заступника начальника Долинського об"єднаного управління ПФУ у звязку з реорганізацією. 03.05.2017 року - звернулась до відповідача з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності (2 група) згідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року. Проте, 12.05.2017 року отримала відмову, в якій відповідач посилається на Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та на постанову КМ України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб». Такі дії управління вважає неправомірними, оскільки, працюючи на посадах держслужбовця, нею набуто захворювання та встановлено 2 група інвалідності. На час набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 року вона мала вислугу понад 10 років державної служби, а тому, зважаючи на приписи чинного законодавства, має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року.

У зв"язку з вищевикладеним, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник Калуського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_2 позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, зіславшись на обставини, викладені у запереченні. Додатково зазначила, що вимоги та доводи позивачки є безпідставними. Пенсійне забезпечення державних службовців на час виникнення спірних правовідносин (на 03.05.2017 року) врегульовано Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889 та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 9 ст 37 Закон у України №3723 пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсі: вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Для призначення пенсії по інвалідності для осіб, які працювали на посадах, віднесених до посад державної служби відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 1993 року (№3723) в перехідних положеннях Закону України "Про державну службу" від 2015 року (№889) не збереглося право на отримання пенсії по інвалідності,оскільки зазначене право розповсюджується тільки на державних службовців, які досягли пенсійного віку та у них має бути відповідний стаж державної служби (20 років).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 03.05.2017 року (дата звернення з заявою для перерахунку пенсії) не досягла пенсійного віку у відповідності до норм ст. 26 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважає, що відмова управління у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку вона отримувала до цього і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пропрацювавши на посадах державного службовця 19 років 2 місяці 17 днів, отримує пенсію, як інвалід 2 групи загального захворювання довічно відповідно до Закону України "По загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

03.05.2017 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року.

Листом №4628/11 від 12.05.2017 року Калуське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області відмовило їй у переведенні з одного виду пенсії на інший, посилаючись на ст. 90 Закону України "Про державну службу", п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Таку відмову суд вважає неправомірною, виходячи з наступного.

З 01.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються.

В силу дії норми ч.2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. За загальним правилом установленим ч.1ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсйне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Пенсійне забезпечення державних службовців, які мали право на призначення пенсії в 2006 році визначалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723. Згідно ст. 37 даного, право на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців - незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% суми їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Разом із цим, ч. 6 ст. 37 вищезазначеного Закону передбачає, що державним службовцям, які у період перебування на державній службі визнані інвалідами І та II груп, незалежно від причини інвалідності, пенсія по інвалідності призначається в розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, після припинення ними державної служби за наявності стажу державної служби не менше 10 років та страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У випадку, якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі. У цьому разі, а також у разі продовження перебування зазначених осіб на державній службі без оформлення пенсій по інвалідності на умовах, передбачених частиною шостою цієї статті, вони мають право на одержання пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем не заперечується факт встановлення позивачу II групи інвалідності та призначення їй пенсії по інвалідності на підставі ст. 30 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», яка й передбачає призначення пенсії по інвалідності в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, визначеного ст. 32 цього ж Закону України. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Суд встановив, що 2 групу інвалідності загального захворювання згідно копії виписки із акта огляду МСЕК серії 10ААА №909290 позивачка отримала 17.09.2012 року (а.с.4).

Згідно копії виписки з акта МСЕК серії АВ №0786310 2 групу інвалідності повічно загального захворювання ОСОБА_3 встановлено 22.09.2016 року (а.с. 5).

28.04.2017 року позивачка була звільнена із посади заступника начальника Долинського об»єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області у зв»язку з реорганізацією управління на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83, п.1.ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» .

Відповідно до ч. 3 «Порядку обчислення стажу державної служби», документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Виходячи із записів трудової книжки, стаж роботи позивача на державній службі на момент набрання чинності Постанови КМУ «Про деякі питання оплати праці державних службовців в 2016 році» №292, становив більше 10 років.

Таким чином, відповідач неправомірно відмовив в призначенні (переведенні) ОСОБА_3 пенсії по інвалідності згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, оскільки не врахував п. 10 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889 від 10.12.2015 року, в якому вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем регулює Закон України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із ст.10 вказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

При цьому, ч. 3 ст. 45 даного Закону України передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, за бажанням особи, може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч.2 ст.40 цього Закону для призначення пенсії.

В зв'язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в призначенні (переведенні) пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин.

З приводу позовної вимоги про призначення (перехід) пенсії з 29.04.2017 року суд вважає за необхідне зазначини наступне.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсія призначається з дня звернення за пенсію.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку

Оскільки з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 за призначенням (переведенням) пенсії звернулась до відповідача 03.05.2017 року, а не 29.04.2017 року, в цій частині позову слід відмовити.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 р. згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім'ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, ст.ст.19, 22, 46 Конституції України, ст.ст. 2, 69, 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року, ст.ст. 8, 9 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Калуського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснення перерахунку розміру призначеної пенсії-задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Калуського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в перереденні ОСОБА_3 з пенсії по інвалідності (2 група) згідно Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " на пенсію по інвалідності (2 групи) відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу " від 16.12.1993 року.

Зобов'язати Калуське об"єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_3 пенсію по інвалідності (2 групи) відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу " від 16.12.1993 року у розмірі 60% від розміру заробітної плати з 03.05.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подано до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною постанови через Долинський районний суд.

Суддя:

Постанова у повному обсязі складена: 13.07.2017 року