Справа № 815/6083/16
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6083/16

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління містобудування та архітектури Овідіопольської районної адміністрації Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління містобудування та архітектури Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, за участю третьої особи Овідіопольської районної адміністрації Одеської області про скасування відмови в погодженні проекту землеустрою, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ОСОБА_6 (надалі - позивач) звернувся до Управління містобудування та архітектури Овідіопольської районної адміністрації Одеської області (надалі - відповідач, Управління) в якому (з урахуванням уточненого адміністративного позову) просив:

- скасувати відмову Управління від 20.05.2016 року в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області;

- зобов'язати Управління погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області.

В обґрунтування позову було зазначено, що позивач звернувся до Управління з клопотанням щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, але Листом від 20.05.2016 року йому було відмовлено в погодженні такого проекту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2017 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Управління, яка виразилася у неприйнятті рішення (не розгляді) за поданим позивачем клопотанням щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 Овідіопольського району Одеської області протиправною. Зобов'язано Управління погодити розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність позивача земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Управління подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст.34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №2025-VI від 21.10.2015 року позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,2007 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Між позивачем та ТОВ «ІНТРАДО» укладено договір, метою якого є розроблення проекту землеустрою, який на виконання вимог ст.186-1 Земельного кодексу України був поданий на погодження до відповідних установ.

Висновком Відділу Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області №183/41-16 від 04.04.2016 року погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1

Позивач звернувся до Управління з метою погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області.

Листом Управління від 20.05.2016 року №622/01-В позивача повідомлено, що вказана земельна ділянка наявною містобудівною документацією не передбачена. А тому в зв'язку з відсутністю цієї ділянки на генеральному плані с. Молодіжне Управління не в змозі виконати прохання позивача, що викладені у заяві.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання Управління вчинити певні дії, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідачем напроти не доведено правомірність своїх дій.

Також суд першої інстанції керуючись ч.2 ст.11 КАС України за власної ініціативою з метою повного захисту прав позивача вирішив вийти за межі заявлених позовних вимог, та визнати протиправною бездіяльність Управління, яка виразилася у неприйнятті рішення (не розгляді) за клопотанням позивача щодо погодження проекту землеустрою.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст.38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до ст.40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 ст.123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.186-1 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Відповідно до ч.7 ст.186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Згідно ч.5, 6 ст.186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Пунктом 8 ст.186-1 Земельного кодексу України визначено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Таким чином, уповноважений орган зобов'язаний в десятиденний термін з дня надходження проекту землеустрою погодити або відмовити в його погодженні, згода або відмова повинна бути оформлена відповідним письмовим висновком, у разі відмови повинен бути наданий вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків.

Як вже зазначалося вище, про неможливість виконати клопотання позивача щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), позивача було повідомлено Листом Управління від 20.05.2016 року №622/01-В.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищевказаний лист не можна розцінювати, як рішення про погодження або відмову у затвердженні Проекту Землеустрою, оскільки в ньому не зазначено, погоджений проект землеустрою чи відмовлено у його погодженні, такий лист за своїм змістом є відповідним роз'ясненням. Висновок, що передбачений ст.186-1 Земельного кодексу України, відповідачем не надано.

В апеляційній сказі Управління зазначає, що в результаті розгляду відділом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, було встановлено, що вказана земельна ділянка гр. ОСОБА_6 за вищевказаною адресою наявною у відділі містобудівною документацією, а саме генеральним планом с. Молодіжне, затвердженого рішенням XXII сесії V скликання Молодіжненської сільської ради від 18.08.2008 року №1248-V «Про затвердження локального коригування генерального плану с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області», не передбачена.

Повторно, до управління від адміністратора відділу надання адміністративних послуг Овідіопольської районної державної адміністрації, був переданий проект землеустрою розроблений ТОВ «ІНТРАДО» в порядку визначеному ч.4 ст.186-1 Земельного кодексу України, з відповідним клопотанням позивача від 19.04.2016 року за №204 з приводу розгляду та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,2007 га, що розташована за вищевказаною адресою.

В результаті повторного розгляду Управлінням вищезазначеного проекту землеустрою було встановлено, що вказана земельна ділянка гр. ОСОБА_6 за вищевказаною адресою наявною в управлінні містобудівною документацією, а саме генеральним планом с. Молодіжне, не передбачена.

Тому, в зв'язку з відсутністю цієї земельної ділянки на генеральному плані с. Молодіжне, Управління не в змозі було погодити вищевказаний проект землеустрою розроблений ТОВ «ІНТРАДО», та своїми листами від 12.04.2016 року за №375/01-13 та від 20.05.2016 року за №622/01-13 повідомило про це розробника - ТОВ «ІНТРАДО».

Також в апеляційній скарзі Управління зазначає, що дійсно у складі вищевказаного проекту землеустрою є в наявності викопіювання з генерального плану с. Молодіжне наданого землевпорядником Молодіжненської сільської ради - ОСОБА_8, але воно жодним чином не підтверджує наявність земельної ділянки АДРЕСА_1 визначена.

Крім цього Управління додатково зазначає, що на генеральному плані АДРЕСА_1 взагалі відсутня. Тобто, відповідач взагалі не визнає існування в АДРЕСА_1 так і ділянки позивача на цій вулиці.

Колегія суддів таку позицію відповідача вважає хибною, оскільки існування АДРЕСА_1 як такої, що була включена до меж с. Молодіжне шляхом її виключення з меж села Олександрівка рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради №217 від 29.03.2007 року, є доведеним.

Що стосується існування земельної ділянки по АДРЕСА_1 про відведення якої просить позивач, то згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13) за цією адресою знаходиться належний позивачу житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами.

Отже, наведені апелянтом доводи про невідображення на генеральному плані АДРЕСА_1 та належної позивачу ділянки колегія суддів відхиляє, як такі, що не спростовують факту їх існування та не позбавляють позивача наданого йому Земельним кодексом України права на безоплатне отримання у власність із земель комунальної власності присадибної земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах норм, визначених цим Кодексом.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо необхідності війти за межі заявлених позовних вимог, відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, з метою захисту прав та свобод позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління, яка виразилася у неприйнятті рішення (не розгляді) заяви позивача щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Задоволення вимоги позивача щодо скасування листа Управління від 20.05.2016 року №622/01-В, не буде належним захистом порушених прав позивача, оскільки як вже було зазначено вище такий лист не є рішенням про погодження або відмову у затвердженні проекту землеустрою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень процесуального та матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління містобудування та архітектури Овідіопольської районної адміністрації Одеської області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 липня 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський