Справа № 816/744/17
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/744/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

представника позивача - Вигодського С.В.,

представника відповідача - Пухлікова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання неправомірною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання неправомірною та скасування постанови від 05.05.2017 №16-03-207/415-265.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вимога відповідача щодо обов'язкового врахування міжкваліфікаційних співвідношень - не ґрунтується на чинному у грудні 2016 року законодавстві. Тому, на думку позивача, висновок відповідача про порушення підприємством вимог статті 96 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 6 Закону України "Про оплату праці" щодо дотримання міжкваліфікаційних співвідношень розмірів посадових окладів є невірним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час перевірки виявлено порушення ТОВ "Житлорембудсервіс", що полягало у недотриманні мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а саме порушено вимоги статті 96 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 6 Закону України "Про оплату праці" в частині визначення розміру заробітної плати техніку ОСОБА_3 та техніку ОСОБА_4 у грудні 2016 року без урахування міжкваліфікаційних співвідношень.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

На підставі листа Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 17.03.2017 № 7185/10-09 /а.с. 121/, листа Держпраці від 22.03.2017 № 3265/4.3/4.1-ДП-11 /а.с. 128/, яким надана згода на здійснення позапланової перевірки, згідно направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 582 та наказу від 04.04.2017 №49П /а.с. 129-132/, головним державним інспектором Ляшенко Н.В. у період з 06.04.2017 по 20.04.2017 здійснена позапланова перевірка додержання ТОВ "Житлорембудсервіс" законодавства про працю щодо трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, оплати праці.

За результатами перевірки складений акт від 20.04.2017 № 16-03-207/415, один примірник якого позивачем отримано 20.04.2017, про що свідчить підпис на копії акту перевірки.

В ході перевірки було виявлено порушення позивачем вимог статті 96 Кодексу законів про працю України та частини третьої статті 6 Закону України "Про оплату праці" щодо дотримання міжкваліфікаційних співвідношень розмірів посадових окладів.

Так, відповідачем встановлено, що згідно штатного розкладу, затвердженого генеральним директором ТОВ "Житлорембудсервіс" та введеного в дію з 01.12.2016, техніку встановлений посадовий оклад у розмірі 1600,00 грн. Згідно табелю обліку робочого часу у грудні 2016 року ОСОБА_4 відпрацювала 22 робочих дні (176 годин), ОСОБА_3 - 15 робочих днів (120 годин).

При цьому, згідно відомості нарахування заробітної плати за грудень 2016 року, нарахування заробітної плати техніка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проведено з розрахунку мінімальної заробітної плати - 1600,00 грн., як за просту, некваліфіковану працю, тобто кваліфікаційні вимоги (міжпосадові співвідношення) при встановленні посадового окладу не враховані. Згідно Класифікатора професій ДК 003-2010 посада технік за класифікацією професій відноситься до фахівців.

05.05.2017 за наслідками проведення вищевказаної перевірки Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 16-03-207/415-265, якою на підставі абз. 4 ч. 2 статті 265 КЗпП України на ТОВ "Житлорембудсервіс" накладений штраф у розмірі 64 000 грн /а.с. 37/.

Позивач не погодився із вказаною постановою та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку рішенню суб'єкта владних повноважень, суд виходить із такого.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини є: Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. №390.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №929-р "Питання Державної служби з питань праці" на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення).

Відповідно до п.1 вказаного Положення Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, встановлена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року №1059.

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Разом з тим, інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

За результатами перевірки, що передбачено пунктом 7 Порядку № 390, складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок).

У відповідності до п. 2 Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

У відповідності до п.3 Порядку уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складання акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Матеріалами справи підтверджено, що Управління Держпраці у Полтавській області 25.04.2017 направило позивачу повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу № 02-12/2137, яке вручено безпосередньо директору підприємства 25.04.2017 /а.с. 153/.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Відповідач постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.05.2017 за порушення позивачем вимог статті 96 Кодексу законів про працю України та частини третьої статті 6 Закону України "Про оплату праці", у відповідності до ч. 2 ст. 265 КЗпП України застосував до ТОВ "Житлорембудсервіс" штраф в розмірі 64000 гривень.

Суд зауважує, що постанови про накладення штрафу за порушення вимог статті 96 Кодексу законів про працю України та частини третьої статті 6 Закону України "Про оплату праці" вносяться у разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Законодавством визначено досить суворі фінансові санкції для роботодавців за порушення в оформленні трудових відносин з працівниками, метою винесення постанов є усунення конкретного виявленого порушення вимог трудового законодавства, які мають на меті забезпечення виконання вимог законів про працю та оплату праці, сплати до бюджету відповідних платежів.

Однак, оскаржувана постанова винесена відповідачем за не встановлення позивачем міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) технікам (кур'єрам) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у грудні 2016 року, яким на думку органу Держпраці, нарахування заробітної плати проведено з розрахунку мінімальної заробітної плати - 1600 грн., як за просту, некваліфіковану працю.

Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

При цьому, згідно з частиною першою статті 95 цього Кодексу мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

За змістом частини третьої статті 96 Кодексу законів про працю України формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" структура заробітної плати складається із основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про оплату праці" основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки.

Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Аналогічні норми визначені і в статті 96 Кодексу законів про працю України.

За основу побудови тарифної системи звичайно беруть тарифну ставку робітника першого розряду, що працює в нормальних умовах праці. Ця тарифна ставка с відправною точкою як для визначення тарифних ставок (окладів) працівників, що виконують найпростіші роботи і не тарифікуються за розрядами, - наприклад: гардеробник, кур'єр, прибиральник службового приміщення - так і для побудови системи тарифних ставок робітників за розрядами тарифної сітки та схеми посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 145-к від 10.12.2009 ОСОБА_5 прийнято на роботу з 11.12.2009 на посаду техніка (кур'єра) з оплатою згідно зі штатним розкладом /а.с. 93/.

Наказом № 1-к від 04.01.2009 ОСОБА_3 прийнято на роботу з 04.01.2010 на посаду техніка (кур'єра) з оплатою згідно зі штатним розкладом /а.с. 101/.

Як слідує зі змісту посадової інструкції техніка /а.с. 102-103/, цією інструкцією визначаються обов'язки і права техніка (кур'єра) код КП ДК 003:2005 - 9151, код ЗКППТР 13247, випуск ДКХП-1, який працює у ТОВ "Житлорембудсервіс".

Згідно табелів обліку робочого часу, відомостей нарахування заробітної плати, штатного розпису за грудень 2016 року посадовий оклад техніка (кур'єра) становив 1600,00 грн /а.с. 90-91, 106/.

Згідно табелів обліку робочого часу у грудні 2016 року технік (кур'єр) ОСОБА_4 відпрацювала 176 годин та ОСОБА_3 - 120 годин, нарахування заробітної плати проводилося з розрахунку мінімальної заробітної плати - 1600,00 грн, як за просту, некваліфіковану працю.

За кваліфікацією робітника та складністю роботи професії групуються в категорії Класифікатора професій.

Перелік професій, за якими виконується некваліфікована праця передбачені у розділі дев'ять класифікатора професій, що має назву "найпростіші професії".

Згідно Класифікатора професій ДК 003-2010 посада техніка (кур'єра) за класифікацією професій відноситься до розділу 9 (найпростіші професії). Цей розділ охоплює найпростіші професії (роботи), що потребують знань для виконання простих завдань із використанням ручних інструментів, у деяких випадках із значними фізичними зусиллями. Професійні завдання пов'язані з продажем товарів на вулиці, збереженням та охороною майна, прибиранням, чищенням, пранням, прасуванням та виконанням низькокваліфікованих робіт у видобувній, сільськогосподарській, риболовній, будівельній та промисловій галузях тощо. Для виконання професійних завдань досить базової загальної середньої освіти або початкової загальної освіти та мінімальної професійної підготовки на виробництві чи інструктажу.

Відтак, посада техніка (кур'єра) належить до розділу 9 Класифікатора професій (найпростіші професії).

Таким чином, оплата праці на рівні мінімальної заробітної плати допустима тільки для простої некваліфікованої праці. Назви таких професій передбачені розділом 9 Класифікатора професій "Найпростіші професії". Кваліфікація це наявність підготовки, професійних знань, навичок та досвіду, які дають можливість особі належним чином проводити певні дії.

З огляду на викладене, суд зазначає про те, що встановлення оплати праці на рівні мінімальної заробітної плати працівникам професій, передбачених 9 розділом Класифікатора професій не є порушенням законодавства про працю, а саме статті 96 Кодексу законів про працю України.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що не дотримання позивачем міжкваліфікаційних співвідношень розмірів посадових окладів при нарахуванні заробітної плати технікам (кур'єрам) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Саме це положення Конституції України на найвищому рівні гарантує дотримання прав особи під час та в результаті вчинення органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами (суб'єктами владних повноважень, владними суб'єктами) відносно неї юридично значущих дій або прийняття рішень.

Санкція статті 265 Кодексу законів про працю України поширюється на посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винних у порушенні законодавства про працю.

Тобто, чинним законодавством передбачено, що штрафні санкції є мірою відповідальності суб'єкта господарювання за порушення норм трудового законодавства, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків. Відповідальність обумовлюється винністю зазначених осіб у порушенні норм вказаного та невиконанні або неналежному виконанні покладених на них обов'язків.

Мета фінансової відповідальності роботодавця нерозривно пов'язана з принципом доцільності. Він полягає у відповідності обраного засобу впливу на правопорушника меті відповідальності, що в свою чергу вимагає індивідуалізації заходів залежно від ваги правопорушення, а також із врахуванням всіх обставин.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач у даному випадку застосував суто формальний підхід у питанні притягнення позивача до відповідальності та використав свої владні управлінські функції без легітимної мети, тобто з використанням своїх повноважень не з тією метою, з якою вони надані.

Відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення не враховано всі обставини, які мали бути взяті ним до уваги для об'єктивного вирішення ситуації, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Управлінням також не доведено, що вони у спірному випадку діяли добросовісно та розумно, тобто із щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, а здійснюючи адміністративне провадження керувалися законами логіки і здоровим глуздом.

Наведене є порушенням критеріїв правомірності рішень суб'єктів владних повноважень, визначених пунктами 2, 3, 5, 6 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Водночас, зважаючи на те, що постанова Управління Держпраці у Полтавській області є правовим актом індивідуальної дії, та згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне, згідно частини 2 статті 11 Кодексу, вийти за межі позовних вимог про визнання неправомірною та скасування постанови від 05.05.217 № 16-03-207/415-265 та визнати її протиправною і скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання неправомірною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 05.05.2017 № 16-03-207/415-265.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600 грн (одна тисяча шістсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 липня 2017 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва