Справа № 809/324/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6836/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

позивача - ОСОБА_1 та його представників - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі № 809/324/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (далі - ГУ НП в Івано-Франківській області) в якому просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за 17 днів невикористаної відпустки за 2016 рік в розмірі 3067.31 грн, одноразову грошову допомогу при звільненні з поліції в розмірі 11201.35 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 листопада 2016 року по 20 лютого 2017 року в розмірі 17682.14 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14 листопада 2016 року він був звільнений з посади слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області за власним бажанням, однак відповідачем не було проведено з ним остаточний розрахунок, а саме не виплачено йому грошову компенсацію за невикористану відпустку та одноразову грошову допомогу при звільненні, а тому такі підлягають стягненню в судовому порядку. Крім цього зазначав, що у зв'язку із невиплатою йому вказаних сум стягненню також підлягає сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою вказаний позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Позивач та його представники в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній доводи, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представників, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 03 серпня 2005 року ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС, а з 07 листопада 2015 року був прийнятий на службу в органи Національної поліції України.

Відповідно до наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 11 листопада 2016 року № 451 о/с позивача було звільнено з посади слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області відповідно до підпункту 7 пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), з 14 листопада 2016 року, з виплатою компенсації за 17 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2016 році.

У зв'язку з тим, що відповідачем не було проведено з ним розрахунку після звільнення, позивач звернувся до нього із заявою щодо здійснення йому виплати вихідної допомоги при звільненні зі служби та компенсації за невикористану відпустку.

Листом відповідача від 25 січня 2017 року № 13-Т/108/05/29-2017 позивачу повідомлено, що бухгалтерсько - фінансових підстав для здійснення йому таких виплат немає, оскільки відповідно до ухвали слідчого судді Івано - Франківського міського суду від 24 жовтня 2016 року його було відсторонено від виконання службових обов'язків, у зв'язку з чим призупинено виплату грошового забезпечення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за 17 днів невикористаної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції є правомірними, оскільки його було відсторонено від виконання службових обов'язків і призупинено виплату йому грошового забезпечення.

Також судом зазначено, що жодних обмежень чи порушень прав позивача не було допущено, оскільки відшкодування втрат по заробітній платі позивача у разі встановлення незаконності притягнення його до кримінальної відповідальності повинно здійснюватися відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію»; порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Проте, у зазначених нормативних актах відсутні норми, що регулювали б питання (порядок) виплати поліцейському середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Оскільки нормами Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», які є спеціальними щодо спірних правовідносин, не врегульовано питання щодо порядку виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то застосуванню підлягають норми трудового законодавства, тобто норми Кодексу законів про працю України.

Так, згідно із частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, виходячи з наведених вимог закону, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов'язку наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.

З матеріалів справи видно, що позивач був звільнений з посади слідчого Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області відповідно до підпункту 7 пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Станом на день звільнення його вислуга в календарному обчисленні складає 11 років 03 місяці 10 днів. Ним не використано 17 діб чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2016 році.

Відповідно до пункту 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзацу 4 пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 23 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що поліцейські, які звільняються з поліції за власним бажанням мають право на отримання грошової компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги.

При цьому гарантоване законом право на отримання вказаних виплат не може бути поставленне в залежність від виплат поліцейським на момент звільнення грошового забезпечення.

У випадку якщо поліцейському на момент звільнення з поліції не виплачувалось грошове забезпечення, у тому числі, у зв'язку з відстороненням від посади, суми належних йому при звільненні виплат повинні розраховуватись виходячи з розміру грошового забезпечення, яке він отримував до припинення виплати такого.

Відтак помилковим є висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на виплату йому сум грошової компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв'язку з неотриманням ним грошового забезпечення на момент такого звільнення.

З наданої ГУ НП в Івано-Франківській області довідки про доходи від 10 лютого 2017 року № 70 видно, що грошове забезпечення позивача за останні два місяці, в яких йому виплачувалось грошове забезпечення становило 5490 грн у вересні та 4073.22 грн у жовтні, а відповідно середньоденна заробітна плата позивача, з врахуванням календарних днів по день відсторонення його від посади, становила 180.44 грн (5490 + 4073.22 : 53).

Відтак розмір невиплаченої позивачу грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку становить 3067.48 грн (180.44 грн х 17), а розмір одноразової грошової допомоги 11201.35 грн (4073.22 х 11 х 0.25).

Окрім цього оскільки ГУ НП в Івано-Франківській області не було виплачено ОСОБА_1 належні йому при звільненні суми грошової компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги, останнє повинне виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 у разі встановлення при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Оскільки по день розгляду справи судом ГУ НП в Івано-Франківській області не було проведено розрахунку з ОСОБА_1, на користь останнього необхідно стягнути середній заробіток за весь період затримки такого розрахунку по день постановлення рішення суду, з 15 листопада 2016 року по 06 липня 2017 року (234 календарні дні), розмір якого становить 42222.96 грн (180.44 х 234).

Окремо слід зазначити, що позивач просив зобов'язати ГУ НП в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити йому вказані вище суми, однак з врахуванням роз'яснень, викладених в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, згідно з якими задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки та визначити суму без утримання податку та інших обов'язкових платежів, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту є стягнення на його користь відповідних сум, а не зобов'язання нарахувати та виплатити їх.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі № 809/324/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 17 днів невикористаної відпустки за 2016 рік в розмірі 3067.48 грн, одноразову грошову допомогу при звільненні з поліції в розмірі 11201.35 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 листопада 2016 року по 06 липня 2017 року в розмірі 42222.96 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст судового рішення виготовлено 10 липня 2017 року.