Справа № 818/43/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ Н/800/29/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

за участю секретаря Лопушенко О.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, третя особа - начальник УМВС України в Сумській області про скасування наказу та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до УМВС України в Сумській області про визнання протиправними дій т.в.о. начальника УМВС України в Сумській області полковника міліції Скрипника Р.В. щодо видачі наказу від 28.11.2013р. №248 о/с про звільнення ОСОБА_6 з органів внутрішніх справ, скасування наказу від 28.11.2013р. №248 о/с та поновлення його на посаді інспектора з дізнання відділення Державтоінспекції Охтирського МВ з 28.11.2013р.

Справа розглядалась судами неодноразово.

При новому розгляді справи позивач заявою від 29.07.2014р. збільшив розмір позовних вимог і просив скасувати також наказ УМВС України в Сумській області від 06.11.2013р. №1031 "Про надзвичайну подію в Охтирському МВ та покарання винних".

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2014р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014р., позов задоволено: визнано протиправними і скасовано накази УМВС України в Сумській області від 06.11.2013р. №1031, від 28.11.2013р. №248 о/с та від 10.07.2014р. №149 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 10.07.2014р., поновлено ОСОБА_4 на посаді інспектора з дізнання відділення Державтоінспекції Охтирського МВ з 28.11.2013р.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій зазначили, що, виходячи зі змісту оскаржуваних наказів, висновок про вчинення ОСОБА_4 проступку відповідачем зроблено на підставі матеріалів проведеної перевірки та в зв'язку із затриманням його за підозрою у вчиненні злочину з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4, відповідач зобов'язаний був встановити як сам факт вчинення ним проступку, так і факт дискредитації таким вчинком довіри та авторитету органів внутрішніх справ, їх працівників та несумісність з подальшим проходженням служби особою, що вчинила проступок, тобто встановити наявність підстав для звільнення за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України; сам же лише факт порушення відносно позивача кримінального провадження та оголошення йому про підозру у вчиненні злочину беззаперечно не доводить скоєння ним такого вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу. Крім того, виходячи зі змісту висновку службового розслідування, в ході його проведення відповідачем не було встановлено точних обставин вчинення позивачем проступку: дати, часу та місця, а також можливості вчинення позивачем таких дій; на вимогу ж суду відповідачем не надано ніяких матеріалів службового розслідування та повідомлено, що такі матеріали фактично складаються лише з висновку, оскільки в ході розслідування опитування будь-яких осіб, дослідження документів не проводилось.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015р. постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2014р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014р. скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та відмовляючи в задоволенні позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що відсутність у висновку службового розслідування точної дати, часу і місця вилучення ОСОБА_4 у ОСОБА_7 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не спростовує факту вчинення позивачем цих дій, а те, що згідно з постовими відомостями позивач не мав нести службу у вказані потерпілим дати на маршруті, який включає перехрестя вул.Леніна з автодорогою Суми-Харків у м.Охтирка, не свідчить про те, що він не перебував у вказаному місці. Крім того, на момент прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2014р. ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.365, ч.4 ст.368 КК України, й, зокрема, у вироку суду зазначено, що досудовим розслідуванням не встановлено більш точної дати, ніж середина жовтня 2013 року, коли ОСОБА_4 зупинив автомобіль ОСОБА_7, а покази інспекторів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 разом із показами потерпілого повністю спростовують твердження обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_4 у день зупинки згідно з постовими відомостями перебував на іншому маршруті чи безпосередньо на місці іншої дорожньо-транспортної пригоди, а отже не міг вилучати у потерпілого будь-які документи. Ухвалою ж Апеляційного суду Сумської області від 27.11.2014р. вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2014р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд у зв'язку з неправильним призначенням ОСОБА_4 покарання та відсутністю в матеріалах справи запису судових засідань від 04.09.2014р. і від 09.09.2014р. Таким чином, зазначені обставини у їх сукупності підтверджують вчинення позивачем дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу та є підставою для звільнення з органів внутрішніх справ.

У заяві про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015р. ОСОБА_4 просив останню скасувати та залишити в силі постанову Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2014р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014р.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначав, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.11.2016р. ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 22.02.2016р. (якою, в свою чергу, змінено вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2015р., ухвалений ним після нового розгляду справи відповідно до ухвали Апеляційного суду Сумської області від 27.11.2014р.) щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції, який ухвалою від 14.02.2017р. вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2015р. відносно ОСОБА_4 скасував у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначив новий розгляд кримінального провадження в цьому ж суді; після ж надходження кримінального провадження Охтирський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 07.04.2017р. (яка, на думку ОСОБА_4, і є нововиявленою у даній справі обставиною) обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні №0000150 за обвинуваченням ОСОБА_4, 03.06.1981р. народження, за ч.1 ст.365, ч.4 ст.368 КК України повернув прокурору для виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначений у статті 245 КАС України й відповідно до частини другої цієї статті такими підставами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Зазначений перелік є вичерпним.

При цьому, переглядаючи постанову чи ухвалу в зв'язку зі скасуванням судового рішення, що стало підставою для їх ухвалення або постановлення (п.4 ч.2 ст.245 КАС України) необхідно виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, оскільки скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання.

Разом з тим, що відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 86 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як вбачається зі змісту постанови Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015р., перевіряючи надану судами попередніх інстанцій правову оцінку обставин справи щодо скоєння ОСОБА_4 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, й слугував підставою його звільнення за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про законність таких дій відповідача, врахувавши як висновок службового розслідування від 05.11.2013р., так і інші зібрані у справі докази, зваживши й на обставини, встановлені вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2014р., хоча останній вже й був на той час скасований ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27.11.2014р., проте лише з підстав неправильного призначення ОСОБА_4 покарання та відсутності в матеріалах справи запису судових засідань від 04.09.2014р. і від 09.09.2014р.

Враховуючи викладене, зазначена заявником обставина - постановлення Охтирським міськрайонним судом Сумської області 07.04.2017р. ухвали, якою обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні №0000150 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.365, ч.4 ст.368 КК України повернуто прокурору для виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України, як така сама по собі не може вважатись нововиявленою для даної справи обставиною в розумінні ст.245 КАС України й, відповідно, бути підставою для скасування постанови Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015р.

Керуючись ст.ст. 245, 252, 253 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, третя особа - начальник УМВС України в Сумській області про скасування наказу та поновлення на роботі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.