Справа № 639/4919/16-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 р. Справа № 639/4919/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Сіренко О.І.
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2017р. по справі № 639/4919/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
22 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії в якому просив:
- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки про заробітну плату, отриману за роботу в зоні відчуження №201/25 від 25.12.2015 р., наданої ПАТ "Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики "Хімавтоматика";
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова обчислити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довідки про заробітну плату, отриману за роботу в зоні відчуження №201/25 від 25.12.2015 р., наданої ПАТ "Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики "Хімавтоматика";
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з врахуванням виплачених сум, починаючи з моменту подання заяви про перерахунок пенсії, тобто з 28.12.2015 року.
06 квітня 2017 року постановою Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано неправомірною відмову Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до довідки про заробітну плату №201/25 від 25.12.2015 року.
Зобов`язано Шевченківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 року з урахуванням довідки № 201/25 від 25.12.2015 року наданої ПАТ «Харківське дослідно-констукторське бюро автоматики «Хімавтоматика», починаючи з 29.12.2015 року (тобто з дня звернення із заявою про перерахунок пенсії) з урахуванням виплачених сум.
Судові витрати віднесено за рахунок держави.
Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Відповідач надіслав на адресу суду клопотання про проведення судового засідання без участі представника Управління.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалось.
Відповідно до положень ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика», про що свідчить запис у трудовій книжці позивача (а.с. 12-16).
Позивача було призвано на військові збори через Харківський РВК до військової частини №34102. У складі даної військової частини позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у період часу з 11.08.1987 по 27.091987 рр., що підтверджується Жовтневого районного військового комісаріату м. Харкова від 12.02.1991 р. (а.с. 18).
Відповідно до архівної довідки, наданої Галузевим Державним архівом MO України №8645-028/31 від 29.11.2007 р. позивач здійснював виїзди 13,14,15,17,18,19 серпня 1987 р. до 4 енергоблоку, а також до прилеглих територій 3 та 4 енергоблоків. Станом на серпень 1987 р. ці території відносилися до зони небезпеки № 3 (а.с. 21).
На даний час позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, II групи інвалідності, захворювання повязано з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щ підтверджується відповідним експертним висновком та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 11).
22.12.2016року позивач звернувся до ПАТ «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика», з проханням про перерахунок заробітної плати у період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до нормативно-правових документів, що були чинними на даний період часу.
Наказом ПАТ «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика» від 23.12.2015 р. було затверджено здійснити перерахунок заробітної плати ліквідатору аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 та видати довідку встановленого зразка за період виконання ним робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС (а.с. 24-25).
25.12.2015 року позивачеві було надано довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 рр. № 201/25 (а.с. 26).
28.12.2015 року позивач звернувся до відповідача, з проханням про перерахунок та нарахування пенсії за довідкою № 201/25 від 25.12.2015 р. (а.с. 22-23).
Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Харкова від 06.01.2016 року (протокол №1) відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії на підставі наданої 28.12.2015 року довідки про заробітну плату, виданої ПАТ «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика» №201/25 від 25.12.2015р., оскільки вищезазначена довідка про заробітну плату не відповідає вимогам листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2011 р. №03-3/1652-018-2, погодинна тарифна ставка завищена на 100%, що не передбачено чинним законодавством, а також не надано положення про преміювання на ПАТ «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика» (а.с. 31).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, яку він одержав за роботу в зоні відчуження.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 (далі - Порядком №1210).
Згідно п.п.4 п.3 Порядку №1210 встановлено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
Пунктом 7 Порядку №1210 передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Колегія суддів зазначає, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156, тобто проводилась за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на ІІІ, ІІ, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5, 4, 3 кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).
У зв`язку із введенням в зоні відчуження зон небезпеки, оплата праці осіб, які працювали в населених пунктах, що не віднесені до згаданих зон небезпеки (зона особливого контролю) залишалася на попередніх умовах, тобто проводилась за підвищеними на 100% тарифними ставками (посадовими окладами).
Згідно з абз.4 підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно у чотирьох-, трьох- та двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Як вбачається з довідки №1018/40 від 27.09.1987 року позивач був призваний на учбові збори Харківським РВК, виконував обов`язки в військовій частині НОМЕР_1 в період з 11 серпня 1987р. по 27 вересня 1987 року. Згідно ст. 72 Закону СРСР "О всеобщей воинской обязаности" за весь період зборів за ним зберігається за місцем роботи середній заробіток і підлягає виплаті на підставі даних відповідного військкомату. У відповідності до Постанови ЦК КПРС, Президіума ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР від 17 і 23 травня 1986р. йому, крім того, належить: а) Сто відсотків тарифної ставки (посадового окладу) за тринадцять днів серпня; б) тарифну ставку (посадовий оклад): в трикратному розмірі за тринадйять днів серпня.
Згідно з довідкою про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 201/25 від 25.12.2015р., позивач з 13 по 15 серпня та з 17 по 19 серпня 1987 року працював у 3 зоні небезпеки ЧАЕС, про що свідчить застосований до обрахування його заробітної плати коефіцієнт кратності 4, його тарифна ставка складала 0,51 карб. (а.с. 26).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для підвищення позивачу тарифної ставки на 100% з додатковим її підвищенням в кратному розмірі, як це було зроблено відповідно до довідки №201/25 від 25.12.2015 року.
Щодо порядку преміювання колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до чинних на підприємстві систем преміювання, а отже розмір премії працівників, відряджених до зон відчуження, повинен був визначатися на підставі положень, що діяли на підприємстві.
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 було дозволено керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.
Колегія суддів зазначає, що у разі прийняття рішення про підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, в положення про преміювання мали вноситися відповідні зміни. Якщо на підприємстві виплата премії не була передбачена, або була передбачена в меншому розмірі, то підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.
Як вбачається з довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 201/25 від 25.12.2015р., позивач з 13 по 15 серпня та з 17 по 19 серпня 1987 року працював у 3 зоні небезпеки ЧАЕС і за час роботи йому була нарахована премія у розмірі 60% від його тарифної ставки на місяць (а.с. 26).
Разом з тим, до управління Пенсійного фонду України та під час судового розгляду справи не було надано положення про преміювання працівників ПАТ «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика».
У відповідності з пунктом 6 постанови КМУ №1210, в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 року N 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.
В свою чергу, згідно довідки №201/25 від 25.12.2015 року позивачу за час перебування у відрядженні на ЧАЕС була нарахована премія у розмірі 95,04 карб., що протиречить вимогам діючого законодавства.
Згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Таким чином, враховуючи, що відповідна довідка про заробітну плату має відповідати фактичним даним сплаченої заробітної плати, колегія суддів дійшла висновку про правомірність відмови відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі даних саме довідки ПАТ «Харківське дослідно-конструкторське бюро «Хімавтоматика» №201/25 від 25.12.2015 року, оскільки зазначені в цій довідці дані є необґрунтовані та непідтверджені належними документами.
Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із вимогами ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності оскаржуваного рішення.
Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність та обґрунтованість винесення спірного рішення, які є предметом оскарження позивачем.
В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.3 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задовольнити.
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2017р. по справі № 639/4919/16-а скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 10.07.2017 р.