Справа № 813/1467/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

05 липня 2017 року № 813/1467/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

судді Брильовського Р.М.,

судді Гулика А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представник позивача Бучацького А.Я.,

представника відповідача Квасниця Н.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Інвіктус» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Інвіктус» (надалі по тексту - ТзОВ «ТПК «Інвіктус», позивач) до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту - ДФС України, відповідач), у якій просить:

-визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, що полягає у нездійсненні збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Інвіктус» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення в розмірі 343 385,00 грн. станом на червень 2015 року;

-зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Інвіктус» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення в розмірі 343 385,00 грн. станом на червень 2015 року.

Ухвалою судді від 13.04.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді від 22.06.2017 року закінчено підготовче провадження у справі та призначена справу до судового розгляду.

26.06.2017 року представником відповідача було подано до суду клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Інвіктус», так як позивачем пропущено строк звернення до суду. В обґрунтування клопотання зазначає, що

Згідно з п.34 розділ. XX Прикінцевих положень Податкового кодексу України станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми, на яку платник має право зареєструвати в ЄРПН податкові накладні/розрахунки коригування автоматично збільшується контролюючим органом до 31 липня 2015 року на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. Збільшення показників формули відбулось разово 03.08.2015 року тільки за даними р.24 та 31 у звітній декларації за червень 2015 року. Отже, дата від якої слід обчислюватися початок перебігу строку позовної давності звернення до суду є 03.08.2015 року. Зважаючи на вищенаведене, строк звернення до суду з позовом щодо визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання до вчинення дій закінчився у позивача 03.02.2016 року. Як вбачається з тексту позовної заяви, то така підписана директором ТзОВ «ТПК «Інвіктус» 12.04.2017 року, що вказує на те, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності. Таким чином, просить залишити позовну заяву без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про залишення позову без розгляду та просив відмовити у вказаному клопотанні.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала вищенаведене клопотання та просила його задовольнити.

Заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову до задоволення не підлягає.

Згідно ч.1 та 2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на вищенаведене, судом не враховується клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки із встановлених обставин суд прийшов до висновку, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено.

Таким чином, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.155, 160-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала окремо не оскаржується, заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя Сакалош В.М.

Суддя Брильовський Р.М.

Суддя Гулик А.Г.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 10 липня 2017 року.