Справа № 686/5520/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/5520/17

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

05 липня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Гіюк Д.М.,

представника відповідача (апелянта) - Овчарук К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов'язання утриматися від вчинення дій щодо утримання податку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, які полягають в утриманні податку із суми його щомісячного довічного грошового утримання, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року;

- стягнути з управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому, як податкового агента, суму незаконно утриманого податку з його щомісячного довічного грошового утримання на час розгляду справи;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому утриматися в подальшому від нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з його щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з подальшим прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не з'явився, скориставшись правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу за допомогою засобів поштового зв'язку, в яких, окрім іншого, просив суд апеляційної інстанції у разі його неявки в судове засідання розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта), розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є суддею у відставці, перебуває на обліку в УПФУ у м. Хмельницькому і отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Крім того, позивач має статус учасника бойових дій та право на пільги, встановлені законодавством для даної категорії осіб.

Починаючи з 23.09.2016 року позивачу, як судді у відставці, з урахуванням того, що він є учасником бойових дій, було призначене щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 22258,95 грн., яке за вересень, жовтень та листопад 2016 року виплачувалося без утримання податку. Однак починаючи з грудня 2016 року із суми його щомісячного довічного грошового утримання, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року, відповідач справляє податок на доходи з фізичних осіб в розмірі 18%.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та прав громадян на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже суперечить статті 55 Конституції України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2453-VI), "Про внесення змін до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб" від 17.07.2015 року № 653-VIII (далі - Закон № 653-VIII), Податковим кодексом України (далі - ПК України), «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII (далі - Закон № 928-VIII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 141 Закону № 2453-VI закріплено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Починаючи з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким внесено ряд змін до Податкового кодексу України та до Бюджетного кодексу України.

Зокрема, підпунктами 162.1.1, 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України встановлено, що починаючи з 01 січня 2015 року платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як із джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента, відповідно ст. 163 ПК України, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; - доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); - іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно зі ст. 8 Закону № 928-VIII розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб починаючи з 01.01.2016 року встановлено у розмірі 1378 грн. на місяць

Відповідно до пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом, у тому числі (але не виключно): е) сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

У рішенні від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Таким чином, законодавством регламентовано право судді у відставці обрати вид соціального забезпечення, а саме: пенсію або довічне грошове утримання.

В даному випадку, в розрізі здійсненого аналізу норм чинного законодавства, вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб за ставкою 15% у розмірі, що перевищує три мінімальні заробітні плати, тобто у 2016 році - 4134,00 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2016 року по справі № 170/383/15-а.

При цьому, пенсія і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є різними формами соціального забезпечення осіб, мають різну правову природу і підстави для призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 18-рп/2011.

Тож, закріплення у Податковому кодексі України пільг щодо оподаткування пенсій інвалідів війни не є правовою підставою для звільнення від оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем, як суддею у відставці, було обрано вид соціального забезпечення - довічне грошове утримання, яке виплачується йому у розмірі, що перевищує три мінімальні заробітні плати, а отже, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в порядку, визначеному в абзаці 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів вбачає всі підстави вважати, що відповідач, здійснюючи відрахування податку на доходи фізичних осіб із щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема ст.ст. 164, 165 ПК України.

Доводи позивача про те, що він має статус інваліда війни, а тому на підставі абзацу 2 підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 ПК України отримуване ним довічне щомісячне грошове утримання не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, колегія суддів відхиляє, оскільки, як було встановлено вище, позивач скористався своїм правом на обрання з числа можливих видів соціального забезпечення саме щомісячного довічного грошового утримання, а в порядку абзацу 2 підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 ПК України від оподаткування звільняється лише пенсія, отримувана інвалідом війни, а не щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, який має статус інваліда війни.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому, як податкового агента, суми незаконно утриманого податку з його щомісячного довічного грошового утримання, то судова колегія апеляційної інстанції, з огляду на встановлення факту відсутності в діях відповідача ознак протиправності, підстав для її задоволення не вбачає.

Окрім того, слід зауважити, що в розрізі встановлених обставин справи та здійснених висновків, вимога щодо зобов'язання відповідача утриматись в подальшому від нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з щомісячного довічного грошового утримання позивача є передчасною, яка також задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов'язання утриматися від вчинення дій щодо утримання податку скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 липня 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.