Справа № 177/967/17
Суддя: Коваль Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/967/17
Провадження № 2-а/177/30/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити пенсію

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що з 16 липня 2001 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області йому призначена пенсія (довічно) за вислугою років як працівнику ОВС на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 2002 року по теперішній час він працює в органах прокуратури України на посаді прокурора. З 01.01.2016 по 19.12.2016 року йому не нараховувалась і не виплачувалась пенсія.

Згідно відповіді УПФ України за № 0162 -17 від 14.02.2017 пенсійні виплати не виплачувалися в період з 01.01.2016 по 19.12.2016 в звязку з відсутністю підстав та на підставі ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вважає, що дії відповідача щодо не нарахування та невиплати пенсійного забезпечення в оспорюваннй період є неправомірним

Позивач просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за період з 01.01.2016 по 19.12.2016 визнати не правомірним. Зобовязати Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити йому нарахування та виплатити пенсію за період з 01.01.2016 по 19.12.2016.

В судове засідання 11.07.2017 сторони не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Позивач раніше будучи присутнім в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив задовольнити.

Представники відповідача будучи раніше присутньою в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав викладених у письмовому запереченні. Крім того, зазначила, що позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, оскільки про порушення свого права позивач дізнався з 01.01.2016, а з позовною заявою звернувся лише 15.05.2017 тоді як будь яких доказів наявності обєктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду не надав тому вважає, що в задоволенні позовних вимог потрібно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року.

Згідно довідки від 17.01.2017 ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 06.11.2002, на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області з 15.12.2015

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 0162 -17 від 14.02.2017 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.01.2017 повідомило, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7 рп/2016 йому виплачена доплата за період з 20.12.2016 по 31.12.2016 в січні 2017 року. Підстав для виплати пенсії з 01.01.2016 по 19.12.2016 не має. В звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016, виплата пенсії здійснюється в повному обсязі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 26.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про поновлення виплати з 01.06.2016 по 19.12.2016 пенсії, відповідь на яку отримав 25.03.2017 отже з цієї дати можна вважати, що позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. а тому строк для звернення до суду позивачем не пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.11.2015 № 911-УШ (далі Закон № 911-УШ), яким внесено зміни до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до якої, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру". "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Водночас, ОСОБА_1 з 15.12.2015 року працює на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 та на умовах передбачених Законом України «Про прокуратуру», в зв'язку з чим, беручи до уваги зміни внесені Законом № 911-УІІІ не мав права на отримання пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХИ.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 по справі № 1-38/2016 ухвалено, що положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З 01.01.2017 виплата пенсії позивачу поновлена в зв'язку з тим, що позивач має статус ветерана органів внутрішніх справ, тоді як Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016 року було внесено зміни до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та викладено в наступній редакції: "Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються".

Необхідно зазначити, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, розміри соціальних виплат залежать від фінансово-економічних можливостей держави. Так, згідно висновку Конституційного Суду України зробленого у своєму рішенні від 25.01.2012 № 3рп/2012, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про правомірність припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та відсутність підстав для відновлення її виплати у період з 01.01.2016 по 19.12.2016.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо пенсійних виплат узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні від 03.06.2014 " Великода проти України", заява № 43331/12, яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Таким чином висновки позивача про звуження змісту та обсягу прав і свобод гарантованих Конституцією України є помилковими, так як головним управлінням, як органом виконавчої влади, на виконання Законів тимчасово зупинено виплату пенсії, а не позбавлено позивача права на таку пенсію.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99,158-163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити пенсію - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня оголошення постанови.

Суддя:

Суддя: