Справа № 802/828/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 липня 2017 р. Справа № 802/828/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алла Юріївна,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької ОДА вчинив бездіяльність щодо не надання дозволу їй на на перереєстрацію автомобіля марки ЗАЗ, модель 110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, яким був забезпечений ОСОБА_3 як інвалід I групи. Разом з тим, на переконання позивача, відповідачем фактично відмовлено їй в переоформлені вищевказаного автомобіля, оскільки листом від 25.04.2017 року за №04-2111 Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької ОДА повідомило про пропуск ОСОБА_1 шестимісячного терміну, встановленого пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р.

На думку позивача, зазначена відмова є протиправною, оскільки вона володіє сукупністю всіх необхідних підстав для переоформлення автомобіля: є дочкою та членом сім`ї покійного ОСОБА_3, була зареєстрована та проживала разом з ним, вела спільне господарство, тощо. Відтак, з метою захисту своїх законних прав та інтересів позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Заявлений адміністративний позов повністю підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Щодо заявленого адміністративного позову поклалася на розсуд суду.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути дану справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в 2011 році було забезпечено автомобілем марки ЗАЗ, модель 110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1

На час смерті ОСОБА_3 строк експлуатації вищезазначеного автомобіля становив менше 10 років.

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3. Також, встановлено , що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на момент смерті останнього проживали за однією адресою, що підтверджується довідками (а.с. 11).

24 квітня 2017 року позивач звернулась до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на викуп та переоформлення автомобіля, який був наданий ОСОБА_3

Разом з тим, судом встановлено, що 25.04.2017 року позивач отримала відмову, оскільки ОСОБА_1 пропущено шестимісячний термін з дня смерті інваліда, встановлений пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернулась до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року (далі - Порядок №999).

Відповідно до пункту 12 Порядку №999, реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів, а недієздатним інвалідам і дітям-інвалідам - на їх законних представників.

У реєстраційних документах на автомобіль підрозділом МВС робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Реєстраційні документи на автомобіль, яким забезпечується сім'я, що складається з двох і більше інвалідів, оформлюються на одного з інвалідів. Одночасно в цих документах робиться позначка про можливість користування автомобілем іншим інвалідом з числа членів сім'ї, що перебував на обліку як сім'я, за умови відсутності у нього протипоказань до керування автомобілем.

Строк, на який передається право користування автомобілем члену сім'ї інваліда, встановлюється у реєстраційних документах на автомобіль з дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції виходячи з обставин конкретної сім'ї інваліда, дитини-інваліда.

В свою чергу, порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів регламентується Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 р. (далі - Порядок №1388).

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску.

Із положень пункту 16 Порядку №999 випливає, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї.

Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінпраці.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС протягом 10 діб з моменту визначення особи, що буде експлуатувати автомобіль на законних підставах, шляхом видачі письмової довідки, форма якої затверджується Мінпраці. До визначення такої особи автомобіль перебуває на зберіганні у членів сім'ї померлого інваліда, а у разі їх відсутності повертається головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. За результатами розрахунку складається довідка- рахунок за формою, що затверджується Мінпраці.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

В свою чергу, до членів сім'ї інваліда належать особи, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства (п.3 Порядку №999).

Із аналізу вищенаведених норм видно, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 в 2011 році був забезпечений автомобілем марки ЗАЗ, модель 110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску.

26 грудня 2015 року ОСОБА_3 помер, згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1

При цьому, як видно із матеріалів справи донька померлого ОСОБА_1 на протязі шести місяців з дня смерті інваліда не сплатила до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом, а відтак суд доходить висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу надати дозвіл на сплату залишкової вартості за автомобіль марки ЗАЗ, модель 110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску є правомірними, однак суд звертає увагу, що позивач тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. О.І. Ющенка, а також в Тульчинській ЦРЛ, що підтверджується матеріалами справи. Відтак позивач була позбавлена можливості звернутися до відповідача у межах строку, що також підтверджується довідками (а.с. 18-19).

Разом з тим, визначаючись щодо позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача надати ОСОБА_1 розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіль марки ЗАЗ, модель 110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску та надати дозвіл на перереєстрацію з покійного батька ОСОБА_3 на ОСОБА_1 зі сплатою його залишкової вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В свою чергу згідно частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., зазначено, що у випадку позбавлення власності, встановленні обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановленням контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy) [GC], заява No 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Отже, залишається встановити, чи було втручання виправданим. У зв'язку з цим Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"(Brumarescu v. Romania) [GC], п. 78).

Суд також врахує принцип юридичної визначеності (складової верховенства права, що відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє в Україні), в якому, як зазначив Конституційний Суд України в пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 29.06.2010 року № 17-рп/2010, стверджується: "що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинно базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки". Скориставшись правом на отримання автомобіля у 2011 році, ОСОБА_3 також міг розраховувати на те, що цей автомобіль після його смерті буде безоплатно переданий його спадкоємцям, так само як і спадкоємці потім розраховувати на отримання цього автомобіля. Обмеження позивача в цьому праві, на думку суду, суперечить принципу юридичною визначеності.

Тому, суд вважає, що шестимісячний строк, визначений п. 16 Порядку № 999 від 19.07.2006 року для звернення із заявою, позивач пропустила з поважних причин.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку що заявлений адміністративний позов підлягаю задоволенню повністю.

Визначаючись щодо способу захисту порушених прав позивача, суд враховує, що згідно п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відтак, суд доходить висновку, що на Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації слід покласти чіткий обов'язок надати розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля.

Питання про розподіл судових витрат вирішено судом відповідно до положень статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 шестимісячний термін, для сплати розрахункової суми для викупу автомобіля марки ЗАЗ, модель 110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4, зареєстрованого на ОСОБА_3 інваліда I групи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Зобов'язати Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля ЗАЗ, модель 110308-44, номер кузова НОМЕР_1, 2010 року випуску, ДНЗ НОМЕР_4 та надати дозвіл на перереєстрацію з покійного батька ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 зі сплатою його залишкової вартості.

Стягнути із Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації () за рахунок бюджетних асигнувань, в користь ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_2) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок гривень) згідно квитанції №81 від 22.05.2017 р.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна