Справа № 812/729/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року справа №812/729/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Судді: Компанієць І.Д.

Ястребова Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року по справі № 812/729/17 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення недоплаченої суддівської винагороди на січень 2017 року в сумі 15 746,10 грн,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі - відповідач, ТУ ДСА в Луганській області), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі - третя особа, ГУ ДКС України в Луганській області) з вимогами: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування позивачу суддівської винагороди за січень 2017 року виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»; стягнути з відповідача на користь позивача суддівську винагороду за січень 2017 року в сумі 15 746,10 грн; звернути постанову про стягнення суддівської винагороди у межах суми стягнення за січень 2017 року в сумі 15 746 грн. 10 коп. до негайного виконання (арк. справи 2-5).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (арк. справи 60-62).

Не погодившись із постановою суду першої інстанції позивачем (далі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в доводах якої апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просила постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки судом не прийнято до уваги, що ключовим в даній справі є питання застосування спеціального законодавства, яке регулює визначення розміру суддівської винагороди і те, яким чином впливають на спеціальне законодавство, до якого відноситься Закону України № 1402 та № 2453 зміни до деяких законодавчих актів, а саме Закон № 1774. Так, згідно з довідкою територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 19.04.2017 № 713/17 вих та розрахункового листка за січень 2017 року позивачу була нарахована суддівська винагороду у розмірі 15 746,10 грн, виходячи з окладу 16 000 грн, що на думку апелянта не відповідає розміру, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, оскільки позивач призначена на посаду судді до набрання чинності Законом № 1402 та не проходила кваліфікаційного оцінювання, а тому її посадовий оклад має становити 32 000 грн. (з урахуванням статті 8 Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», відповідно до якої розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2017 року становить 3 200,00).

Також позивач зазначає, що Законом № 1774 не внесено зміни до Закону № 1402 чи Закону № 2453 в частині регулювання розміру суддівської винагороди суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, а тому, зважаючи на приписи частини першої статті 135 Закону № 1402, відсутні законодавчі підстави враховувати пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 при нарахуванні суддівської винагороди.

Сторони до судового засідання не з'явились, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду даної справи. Представник третьої особи надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, з урахуванням чого справа у відповідності до статті 197 КАС України розглядається в порядку письмового провадження. Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, Указом Президента України від 29.09.2016 № 425/2016 ОСОБА_3 відповідно до статті 127 та частини першої статті 128 Конституції України призначено на посаду судді Троїцького районного суду Луганської області строком на п'ять років (арк. справи 7-12).

Наказом Троїцького районного суду Луганської області від 17.10.2016 № 18-О позивача зараховано до штату Троїцького районного суду Луганської області на посаду судді з посадовим окладом згідно до штатного розпису з 18 жовтня 2016 року (арк. справи 13).

Згідно зі штатним розписом Троїцького районного суду Луганської області на 2017 рік посадовий оклад судді складає 16 000,00 грн (арк. справи 33).

Згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 19.04.2017 № 713/17вих розмір заробітної плати позивача за січень 2017 року склав: оклад (17 р.д.) - 13 600,00 грн, відрядження (3 р.д.) - 2 082,18 грн, індексація - 63,92 грн, разом нараховано - 15 746,10 грн (арк. справи 35).

Тобто нарахування позивачу суддівської винагороди за січень 2017 року здійснено відповідачем, виходячи з посадового окладу в розмірі 16 000 грн.

Колегія суддів, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила, що спірним питанням даної справи є визначення розміру та виплата суми суддівської винагороди з 01 січня 2017 року судді, яка не проходила кваліфікаційне оцінювання в рамках застосування діючого законодавства, яке регулює визначення розміру суддівської винагороди з врахуванням вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розрізі Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з врахуванням Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набрав чинності 01.01.2017 року.

З приводу викладеного колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначено положеннями Закону № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року (в ред. яка діє з 01.01.2017 року).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402 (в редакції, яка діє з 01.01.2017) встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому абзацом 1 пункту 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість пунктом 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Так, згідно з частиною третьою статті 133 Закону № 2453 від 07.07.2010 року (в ред. , яка діє з 01.05.2016 року, на яку відсилає наведений вище п. 23) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що посадовий оклад судді, який не проходив кваліфікаційне оцінювання, або не пройшов визначається відповідно до розміру, встановленого частиною третьою вищенаведеної статті 133 Закону № 2453.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 призначена на посаду судді Троїцького районного суду Луганської області до набрання чинності Законом № 1402 та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), що у своїй сукупності є підставою обрахунку її посадового окладу з огляду на розмір, визначений частиною третьою статті 133 Закону № 2453.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Так статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3 200 гривень.

Згідно зі статтею 7 вказаного Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 від 06 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набрав чинності 01.01.2017 року установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Згідно зі статтею 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Станом на час розгляду справи положення пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 не визнані неконституційними та приймаються судом до даних правовідносин.

Отже, положення абзацу другого пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін слід тлумачити так, що ним встановлено розмір мінімальної заробітної плати, а не розмір «розрахункової величини». Це положення не змінює частину третю статті 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у частині визначення саме мінімальної заробітної плати як величини, на основі якої обчислюється суддівська винагорода.

З огляду на що територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області при виплаті ОСОБА_3 суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу у розмірі 16 000,00 грн, діяло на підставі та в межах наданих йому повноважень, а тому судом першої інстанції постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року по справі № 812/729/17, - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року по справі № 812/729/17, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: Васильєва І.А.

Судді: Компанієць І.Д.

Ястребова Л.В.