Справа № 804/4762/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 р. Справа № 804/4762/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» до відповідача 1 Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 2 ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Нікополі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1 Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 2 ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Нікополі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення пені у розмірі 613 538,24 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в порушення норм Податкового кодексу України сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2013 року не буда перерахована на рахунок позивача, а за лютий 2013 року була перерахована на рахунок позивача із порушенням строку, визначеного статтею 200 Податкового кодексу України. Таким чином, сума податку на додану вартість, яка не була повернута позивачу протягом встановленого Податковим кодексом України строку, вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.
У судовому засіданні позивач не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач 1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що податковою інспекцією до Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області було своєчасно передано пакет документів, необхідних для відшкодування податку на додану вартість, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, правом на надання пояснень та заперечень не скористався.
Враховуючи викладене, суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
13 серпня 2015 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 804/5222/15 постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за січень 2013 року у сумі 4346773,00 грн. та за лютий 2013 року у сумі 1575036,00 грн.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2016 рокупо справі № 804/5222/15 апеляційну скаргу Нікопольської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі №804/5222/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою озовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 державної казначейської служби України у м.Нікополі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про визнання протиправною бездіяльність та стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо неподання до ОСОБА_3 державної казначейської служби України у м. Нікополі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку про відшкодування податку на додану вартість по податковим деклараціям Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» за січень 2013 року (реєстраційний номер НОМЕР_1) та за лютий 2013 року (реєстраційний номер НОМЕР_2), з урахуванням поданих 29.08.2013 року уточнюючих розрахунків податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок та зобовязано Нікопольську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» за січень 2013 року та лютий 2013 року, а у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
1 квітня 2016 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 804/5222/15.
04.04.2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» звернулось до відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначено виконавчого листа.
07.04.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 804/5222/15, виданого 01.04.2016 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.
Вказаною постановою головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень боржнику Нікопольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області постановлено: самостійно виконати вимоги виконавчого документу до 14.04.2016, про що надати документальне підтвердження.
25.05.2016 року Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (лист за вих. № 9522/10/04-07-12-01-12 від 20.05.2016) повідомлено підприємству про те, що виконавчий документ був виконаний 20.04.2016 року.
ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м. Нікополі Дніпропетровської області вих. № 02-08/362 від 12.05.2016 року на запит товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст»» повідомлено, що в звязку з відсутністю підприємства в узагальненій інформації про суми бюджетного відшкодування ПДВ згідно Постанови № 39, затвердженої 17.01.2011 р., висновки на відшкодування ПДВ від 20.04.2016 на загальну суму 4 088 937,89 грн., повернуті 27.04.2016 року на доопрацювання Нікопольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Судом також встановлено, що висновки на відшкодування податку на додану вартість від 23.09.2016 року №1741-07 на суму 0,95 грн., №1740-01 на суму 541 893,11 грн. та №1739-07 на суму 597 183,89 грн. Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надано до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 26 вересня 2016 року за вх.№3280, що підтверджується штампом із зазначенням дати отримання на вказаному висновку.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного, (податкового) періоду.
За пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.
У відповідності до пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобовязаний протягом пяти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом пяти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).
Судом встановлено, що сума бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2013 року була перерахована на поточний банківський рахунок публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» лише 29.09.2016 року, а за січень 2013 року не перерахована взагалі.
За приписами пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Таким чином, з 17 лютого 2016 року сума податку на додану вартість за лютий 2013 року, яка не відшкодована позивачу протягом встановленого строку, є заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день подання позовної заяви.
Матеріали справи не містять доказів, а відповідач як субєкт владних повноважень на виконання приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не виконав свого обовязку та не надав доказів вчасного перерахування позивачу суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
З обставин справи вбачається, що платником податків виконані усі умови, передбачені Податковим кодексом України, для отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, однак відповідачами перераховано бюджетне відшкодування податку на додану вартість по декларації за лютий 2013 року шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок з порушенням строку, передбаченого статтею 200 Податкового кодексу України, а по декларації за січень 2013 року відповідачами взагалі не надано доказів перерахування такого відшкодування.
Перевіривши правильність та обґрунтованість розрахунку суми пені, заявленої позивачем до стягнення, дослідивши період строку прострочення відшкодування заявленої до податкового органу суми податку на додану вартість, судом встановлено суму пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року з 17.02.2016 року по 27.07.2016 року включно, яка становить 613 538,24 грн.
При цьому суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Оскільки у разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість порушується право платника податку внаслідок неодержання коштів з бюджету, тому способом захисту цього права має бути вимога про стягнення такої суми з бюджету.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення адміністративного позову з огляду на вищевикладене.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» до відповідача 1 Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 2 ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Нікополі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення пені задовольнити у повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» судові витрати у розмірі 4 601,53 грн. (чотири тисячі шістсот одна гривня пятдесят три копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у м.Нікополі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» судові витрати у розмірі 4 601,53 грн. (чотири тисячі шістсот одна гривня пятдесят три копійки).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1