Справа № 805/4967/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Т.О.
Суддя-доповідач - Васильєва Ірина Анатоліївна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року справа №805/4967/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Судді: Гаврищук Т.Г.

Компанієць І.Д.

За участі секретаря судового засідання: Терзі Д.А.

За участі представників:

позивача - Рябцева О.О.,

відповідача - Сенникова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року по справі № 805/4967/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» (далі - позивач або ТОВ «АТФ «Зоря») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, Слов'янська ОДПІ ГУ ДФС), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просив: скасувати вимогу Слов'янської ОДПІ (Краснолиманське відділення) про сплату боргу (недоїмки) від 18 серпня 2016 року № 3749/10/05-22-17 на суму 1 107 769,16 грн; зобов'язати відповідача внести зміни до інформаційної системи органу доходів і зборів платника ТОВ «АТФ «Зоря» за платежем 71010000 «Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з урахуванням оплати товариством єдиного внеску за 2016 рік (том 1 арк. справи 4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року у справі № 805/4967/16-а адміністративний позов задоволений частково, скасовано вимогу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Донецькій області (Краснолиманське відділення) про сплату боргу (недоїмки) від 18 серпня 2016 року № Ю-970-17 на суму 1 107 769 (один мільйон сто сім тисяч сімсот шістдесят дев'ять) гривень 16 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 4 арк. справи 171-178).

Не погодившись із постановою суду першої інстанції в частині задоволених вимог відповідач (далі - апелянт) подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки позивачем не надано доказів звільнення останнього від сплати недоїмки з єдиного внеску. Крім того, апелянт вказує на те, що законодавство не передбачає автоматичного списання недоїмки, яка виникла на підставі звітності платника єдиного внеску, лише за фактом перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилась антитерористична операція. До того ж апелянт зазначив, що з відповідною заявою про звільнення від виконання обов'язків на виконання 9-4 ЗУ № 2464 позивач до контролюючого органу не звертався, а тому відсутні підстави для скасування вимоги, оскільки остання сформована правомірно (том 4 арк. справи 180).

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову, позивач у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також заслухавши пояснення представників сторін колегія суддів встановила, що не є спірним між сторонами що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» (ідентифікаційний код 25580292) з 22 квітня 1998 року є юридичною особою, про що 14 грудня 2004 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 003248; в стані припинення не перебуває.

Місцезнаходженням позивача на початку виникнення спірних правовідносин було: 83016, Донецька обл., м. Донецьк, вул. Кірова, буд. 45, а з квітня 2016 року місцезнаходження ТОВ «АТФ «Зоря» зареєстроване за адресою: 84442, Донецька обл., Лиманський р-н, смт. Зарічне, вул. Шевченка, буд. 2б.

ТОВ «АТФ «Зоря» є платником єдиного внеску та перебуває на обліку з 24 грудня 2009 року за реєстраційним номером 05-20-02-6070, позивач перебуває на обліку у Краснолиманському відділенні Слов'янської ОДПІ.

Як встановлено судами, ТОВ «АТФ «Зоря» надало відповідачу звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за наступні періоди:

23 липня 2014 року поданий Звіт за червень 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 57 970,71 грн (том 1 а.с. 71-97);

20 серпня 2014 року поданий Звіт за липень 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 58 836,43 грн (том 1 а.с. 98-124).

22 вересня 2014 року поданий Звіт за серпень 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягла сплаті, становила 57 416,06 грн (том 1 а.с. 125-151)

20 жовтня 2014 року поданий Звіт за вересень 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 60 135,45 грн (том 1 а.с. 152-178).

20 листопада 2014 року поданий Звіт за жовтень 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 57 693,25 грн (том 1 а.с. 179-204);

19 грудня 2014 року поданий Звіт за листопад 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 56 291,89 грн (том 1 а.с. 205-231).

21 січня 2015 року поданий Звіт за грудень 2014 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 56 725,01 грн (том 2 а.с. 1-26);

22 лютого 2015 року поданий Звіт за січень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 53 483,07 грн (том 2 а.с. 27-51);

20 березня 2015 року поданий Звіт за лютий 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 53 885,94 грн (том 2 а.с. 52-78);

20 квітня 2015 року поданий Звіт за березень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 55 261,17 грн (том 2 а.с. 79-104);

20 травня 2015 року поданий Звіт за квітень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 56 685,31 грн (том 2 а.с. 105-131);

22 червня 2015 року поданий Звіт за травень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 68 103,32 грн (том 2 а.с. 132-169);

21 липня 2015 року поданий Звіт за червень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 66 224,53 грн (том 2 а.с. 170-206);

18 серпня 2015 року поданий Звіт за липень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 66 918,62 грн (том 2 а.с. 207- 242);

21 вересня 2015 року поданий Звіт за серпень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 65 824,24 грн (том 3 а.с. 1-37);

20 жовтня 2015 року поданий Звіт за вересень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 72 410,99 грн (том 3 а.с. 38-74);

17 листопада 2015 року поданий Звіт за жовтень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 69 761,37 грн (том 3 а.с. 75-110);

18 грудня 2015 року поданий Звіт за листопад 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 69 315,05 грн (том 3 а.с. 111-145);

20 січня 2016 року поданий Звіт за грудень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 70 701,45 грн (том 3 а.с. 146-181);

18 лютого 2016 року поданий Звіт за січень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 37 064,97 грн (том 3 а.с. 182-216);

18 березня 2016 року поданий Звіт за лютий 2016 року, відповідно до якої загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 36 901,87 грн (том 3 а.с. 217-251);

26 квітня 2016 року поданий Звіт за березнь 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 37 942,31 грн (том 4 а.с. 1-35);

19 травня 2016 року поданий Звіт за квітень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 37 356,24 грн (том 4 а.с. 36-69);

17 червня 2016 року поданий Звіт за травень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 40 027,88 грн (том 4 а.с. 85-116);

19 серпня 2016 року поданий Звіт за липень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становила 66 238,61 грн (том 4 а.с. 70-84)

Нарахування єдиного внеску на підставі поданих ТОВ «АТФ «Зоря» звітів відображалось у картці особового рахунку за кодом класифікації доходів бюджету 71010000 «Єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності».

При цьому невиконання ТОВ «АТФ «Зоря» обов'язку щодо своєчасної та повної сплати єдиного внеску призводило до виникнення недоїмки за відповідний період (том 4 арк. справи 135-141), на підставі чого Слов'янською ОДПІ (Краснолиманське відділення) відносно позивача сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 серпня 2016 року № 3749/10/05-22-17 яка складає станом на 31.07.2016 року 1 107 769,16 грн., а тому недоїмка за даними інтегрованої картки платника податків, яка входить у вказану вимогу виникла за включає період несвоєчасної сплати сум єдиного внеску, визначених самостійно позивачем у звітах, поданих за періоди з червня 2014 року по вересень 2014 року, січень-вересень, листопад 2015 року, січень-червень 2016 року.

Позивач звертався зі скаргами до вищестоящих органів на вищенаведені рішення та вимогу, проте останні залишені без задоволення, що й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Отже як встановлено колегією суддів, станом на 31.07.2016 року недоїмка за вимогою складала 1 107 769,16 грн., та станом на теперішній час частково сплачується позивачем, проте позицію по звільненню від сплати єдиного внеску позивач обґрунтовує проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, на час проведення якої діє Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669, який на його думку звільняє позивача від сплати єдиного внеску, за умови здійснення господарської діяльності у м. Донецьку, що належить до населених пунктів, де проводилась АТО, дослідження чого і є спірним у даній справі.

З приводу цього колегія суддів зауважує, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI) та ПК України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI).

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 1669 внесено зміни до Закону України від 8 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено пунктом 9-3 (який згідно з Законом України від 02.03.2015 р. № 219-VІІІ перейменований в пункт 9-4) такого змісту:

«9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Тобто, в силу положень п. 9-3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, який надалі вважається пунктом 9-4 законодавець має на увазі, що позивач звільняється від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною 2 статті 6 ЗУ № 2464 тільки в частині своєчасності та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а не звільнятись від сплати єдиного внеску взагалі. Штрафи і пеня у цьому випадку до нього не застосовуються.

При цьому з наведених приписів вбачається, що у вказаних платників єдиного внеску недоїмка виникає у загальному порядку, але у подальшому така недоїмка підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. Звільнення платників єдиного внеску від виконання передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обов'язків не звільняє орган доходів і зборів від обов'язку надсилати платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Подальше виконання спірної вимоги не є предметом розгляду цієї справи, оскільки в межах цієї справи розглядається правомірність прийняття (формування) спірної вимоги контролюючим органом на підставі даних картки платника - позивача, які були сформовані згідно поданої звітності самого позивача, з огляду на що, незалежно від розповсюдження на позивача вказаних приписів, вони не звільняють контролюючі органи від виконання обов'язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі самостійно наданої платниками звітності у відповідності до ЗУ № 2464.

До того ж, як вірно апелянт зазначив, що з відповідною заявою про звільнення від виконання обов'язків на виконання 9-4 ЗУ № 2464 позивач до контролюючого органу не звертався, з огляду на що конторлюючий орган правомірно формував вимогу.

Крім цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як передбачено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи працівників зараховуються до стажу, який дає право на призначення пенсії окрім іншого: за умови сплати страхових внесків, несплата яких на думку колегії суддів в першу чергу несе негативні наслідки для працівників підприємств, з урахуванням викладеного, у зв'язку з неприйняттям наведених обставин до уваги, колегія суддів робить висновок, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог статті 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Всі здійснені документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у даному випадку не підлягають розподілу відповідно до вимог статті 94 КАС України, оскільки на користь суб'єкта владних повноважень присуджуються тільки документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись статтями 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року по справі № 805/4967/16-а, - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року по справі № 805/4967/16-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Постанова у повному обсязі складена 11 липня 2017 року.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Суддів: Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць