Справа № 818/800/17
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

818/800/17

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 р. Справа №818/800/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови у митному оформленні, -

В С Т А Н О В И В:

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень стала відсутність усіх складових транспортних витрат, а саме не підтверджено витрати на проїзд від кордону України до м. Шяуляй, Литва, і проживання та харчування. Позивач вважає, що такий висновок митного органу не ґрунтується на законі, вважає рішення протиправними, прийнятими з порушенням норм Митного кодексу України та просить їх скасувати.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У даному випадку ТОВ "ЄВРОТРАНС" подав на митний пост "Центральний" електронні митні декларації для оформлення в митний режим імпорт.

На підставі ст. 53 Митного кодексу України у декларанта було витребувано додаткові документи по митній вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

При дослідженні додаткових документів відповідач дійшов висновку, що правильність визначення митної вартості товару не підтверджена документально, тому рішеннями від 10.05.2017 р. № UA805180/2017/000097/2 та № UA805180/2017/000096/2 митну вартість було визначено за другорядним методом – ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є законними, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи свідчать про відсутність усіх складових транспортних витрат, а саме не підтверджено витрати на проїзд від кордону України до м. Шяуляй, Литва, і проживання та харчування, тобто не є об’єктивними та достатньо підтвердженими документально. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.03.2017 р. ТОВ "ЄВРОТРАНС" уклало з Nordea Finance Latvia (Латвія, м. Рига) зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № 14/01-03-2017 щодо поставки з Латвії на умовах FCA – Рига уживаного напівпричепу 2006 р. реєстрації KRONE в кількості 1 шт. по ціні 2314,05 євро (а.с.20).

22.04.2017 р. вказаний напівпричеп було імпортовано в Україну та доставлено в Сумську митницю для митного оформлення. 03.05.2017 р. позивачем було подано до митного оформлення митну декларацію, в якій митну вартість товару було визначено за основним методом визначення митної вартості (а.с.21).

16.03.2017 р. ТОВ "ЄВРОТРАНС" уклало з DOLPHIN LOGISTICS LT (Литва, м. Шяуляй) зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу № 16-03-2017 щодо поставки з Литви на умовах FCA – Шяуляй уживаного напівпричепу 2003 р. реєстрації Kogel в кількості 1 шт. по ціні 2000,00 євро (а.с.10).

22.04.2017 р. вказаний причеп було імпортовано в Україну та доставлено в митницю для митного оформлення. 03.05.2017 р. позивачем було подано до митного оформлення митну декларацію, в якій митну вартість товару було визначено за основним методом визначення митної вартості (а.с.11).

Суд вважає, що рішення митного органу суперечать вимогам митного законодавства та підлягають скасуванню з огляду на таке.

Загальні положення щодо митної вартості товарів та методів її визначення викладені в розділі III Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України (далі – МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У даному випадку подані до митного оформлення документи не містили жодних розбіжностей, не мали ознак підробки, водночас містили всі складові митної вартості та підтверджували ціну товару.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З матеріалів справи вбачається, що при поставці напівпричепу KRONE за зовнішньоекономічним договором № 14/0-03-2017 від 14.03.2017 р. з Nordea Finance Latvia (Латвія, м. Рига), та поставці напівпричепу Kogel, за зовнішньоекономічним договором № 16-03-2017 від 16.03.2017 р. з DOLPHIN LOGISTICS LT (Литва, м. Шяуляй), їх ціна, що підлягала сплаті, в усіх поданих для митного оформлення документах містила єдине числове значення – 2314,05 євро та 2000,00 євро відповідно (а.с.10,11,13,18,20-22,28).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

У судовому засіданні представник відповідача не навів доказів існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у Сумської митниці щодо вартості імпортованого товару. Суд визнає, що одночасно з поданням митної декларації митному органу було подано всі необхідні документи, які підтверджують ціну товару, зазначену у декларації. Однак, митний орган не належним чином перевірив числове значення заявленої митної вартості, що підтверджується доказами.

Так, із фактури серії 17 № 007 від 22.03.2017 р. та платіжного доручення в іноземній валюті від 22.03.2017 р. (а.с.13,18) вбачається, що вартість придбаного товару за контрактом від 16.03.2017 р. № 16-03-2017 становить 2000,00 євро. З інвойсу № DOC1200974 від 14.03.2017 р. та платіжного доручення в іноземній валюті від 24.03.2017 р. (а.с.22,28) вбачається, що вартість придбаного товару за контрактом від 14.03.2017 р. № 14/01-03-2017 становить 2314,05 євро.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 10, ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

У даному випадку витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України в розумінні п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України додавалися декларантом до контрактної ціни товару та підтверджені відповідними калькуляціями від 27.04.2017 р. № 96 та № 97 відповідно (а.с.19,29).

У свою чергу, застереження Сумської митниці щодо непідтвердження позивачем витрат на проїзд від кордону України до м. Шяуляй, Литва, і проживання та харчування суперечить вимогам ч. 11 ст. 58 МК України, оскільки такі складові митної вартості не входять до складу витрат на транспортування оцінюваних товарів.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що митний орган, маючи в наявності всі необхідні документи для визначення митної вартості товару, який імпортується, за ціною договору, неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, не дотримався вимог Митного кодексу України, дані рішення не можуть відповідати приписам ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та карток відмови у митному оформленні є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС 3200,00 грн в рахунок повернення судового збору (а.с.30,36).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови у митному оформленні – задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНС" 3200 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Опімах

Повний текст постанови складено 11 липня 2017 року.