Справа № 826/9530/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9530/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Епель О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_4 до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві про визнання протиправним дій відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язання вчинити дії щодо реєстрації обліку та поновлення реєстрації місця проживання позивачів за вказаною адресою.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС України в м. Києві внести до карток реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відомості про скасування зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб шляхом внесення запису «скасовано» на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства; зобов'язано Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС України в м. Києві надіслати до реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу змінені відомості про поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Фактично позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить прийняти рішення про відмову в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про місце проживання, виданою ЖРЕО-408 та карткою прописки форми «А», виданої Центром комунального сервісу №99.

Вказана квартира придбана ОСОБА_2 на підставі Договору куплі-продажу від 30.07.2008 року. Крім того, квартира знаходилась в іпотеці у ВАТ «Сведбанк», оскільки була придбана частково за кредитні кошти.

В подальшому, ВАТ «Сведбанк» відступив право вимоги за іпотечними договорами ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.47).

08.09.2015 року представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Городецький М.В., який діяв на підставі довіреності №9795 від 13.08.2015 року, звернувся до відповідача із заявою про зняття з реєстрації за місцем проживання сім'ї ОСОБА_2, надавши: заяву встановленого зразку, довіреність, іпотечний договір, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

За результатом розгляду вказаної заяви, позивачів знято з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою, згідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Наказу МВС України від 22.11.2012 №1077, з підстав - відчуження квартири іншій особі.

Вважаючи таке зняття з реєстрації місця проживання протиправним, позивачі звернулися з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві на час вчинення таких дій були відсутні правові підстави для зняття з реєстрації за місцем проживання позивачів. Також, для захисту прав та інтересів позивачів, суд зобов'язав відповідача внести до карток реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відомості про скасування зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб шляхом внесення запису «скасовано» на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства та зобов'язав відповідача надіслати до реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу змінені відомості про поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за вищевказаною адресою.

Апелянт, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на те, що з прийняттям нового Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» та Постанови КМУ від 02.03.2016 №207, починаючи з 04.04.2016 року територіальними органами і підрозділами ДМС припинено здійснення повноважень у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та внесення відомостей до карток реєстрації. А відтак, на його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації обліку та поновлення реєстрації місця проживання позивачів за вказаною адресою.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Що стосується позовних вимог про визнання дій щодо зняття з місця проживання позивачів протиправними, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-IV та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

За нормами ст. 3 вказаного Закону визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 7 Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", встановлено вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання особи, а саме: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення є те, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набув право власності на вищевказану квартиру на підставі умов договору іпотеки (у позасудовому порядку), з урахуванням договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки.

Натомість, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (за умови не звільнення житлового приміщення його мешканцями у добровільному порядку) з метою зняття позивачів з реєстрації місця проживання зобов'язане було звернутися до суду з позовною вимогою про примусове виселення останніх.

Проте, такого рішення суду, як підставу для зняття з реєстрації місця проживання позивачів, відповідачу заявником надано не було.

Також, слід звернути увагу, що з урахуванням положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах від 30 червня 2015 року по справі №21-1438а15.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що у відповідача на день прийняття рішення були відсутні правові підстави для зняття позивачів з реєстрації за місцем проживання, а отже такі дії Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві є протиправними.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації обліку та поновлення реєстрації місця проживання позивачів за вказаною адресою, колегія суддів звертає увагу на наступне.

10.12.2015 року ВР України прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» №888-VІІІ, яким починаю з 04.04.2016 року функції з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи делеговані органам місцевого самоврядування.

На виконання Закону №888-VІІІ та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Кабінет Міністрів України постановою від 02.03.2016 №207 затвердив Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі -Правила). Дані Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів, виходячи з нових вимог.

Зокрема, відповідно до пункту 3 Правил, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до пункту 28 Правил, у разі виявлення порушення вимог законодавства під час проведення реєстрації/зняття місця проживання/перебування особи, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Отже, з 04.04.2016 року територіальними органами і підрозділами Державної міграційної служби, у тому числі, Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві припинено здійснення повноважень у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та внесення відомостей до карток реєстрації.

Крім того, як встановлено судом, картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, наявні в Дніпровському РВ ГУ ДМС в м. Києві, до 04.04.2016 року передані до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації обліку та поновлення реєстрації місця проживання позивачів за вказаною адресою - задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову у цій частині прийняте із порушенням норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги його спростовують, у зв'язку із чим таке рішення підлягає скасуванню у названій частині.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Поряд із цим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права лише щодо частини позовних вимог, водночас щодо іншої частини позову суд прийняв рішення із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова - скасуванню у частині.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2017 року в частині зобов'язання Дніпровського районного відділу ГУ ДМС в м. Києві внести до карток реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відомості про скасування зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб шляхом внесення запису «скасовано» на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства та зобов'язання Дніпровського районного відділу ГУ ДМС в м. Києві надіслати до реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу змінені відомості про поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати та прийняти нову про відмову у задоволені позову в цій частині.

В іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено: 12.07.2017.

Головуючий суддя: Саприкіна І.В.

Судді Епель О.В.

Кучма А.Ю.

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.