Справа № 373/246/17
Суддя: Керекеза Я. І.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/246/17
УХВАЛА

13 липня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.

при секретарі Тітровій І.В.,

розглянувши заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду відповідно п.10 ст.18, ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.3, 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 звернувся з названою заявою до суду і просив змінити спосіб виконання виконавчого листа Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.03.2017 №373/147/17-а про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2, як учаснику бойових дій, разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної на момент проведення виплат відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги, шляхом зміни зобов`язання здійснити виплати на стягнення нарахованих Управлінням праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області коштів, а саме 4730 грн.; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області на користь ОСОБА_2, як учаснику бойових дій, разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної на момент проведення виплати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги, що становить суму у розмірі 4730 грн.

В судове засідання головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, не зявився. В заяві просив розглянути справу без участі представника відділу.

Боржник Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради свого представника в судове засідання не направив. Просив розглядати справу у його відсутність.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від його представника надійшла заява про підтримання подання та його розгляд без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 263 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Судом встановлено наступне.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику бойових дій задоволено частково. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2, як учаснику бойових дій, щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням виплаченої суми такої допомоги (а.с.21-23).

За заявою ОСОБА_2 від 14.03.2017 видано виконавчий лист в справі №373/246/17 (а.с.26).

24.03.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 за виконавчим листом №373/246/17 від 16.03.2017 відкрито виконавче провадження і боржнику надано термін самостійно виконати рішення суду протягом десяти днів з дня винесення постанови (а.с.34-35).

Листом від 03.05.2017 №536/3 боржник повідомив державного виконавця про те, що виплатити різницю між 5-ти мінімальними пенсіями та фактично виплаченою сумою управління не має можливості через відсутність перерахування з державного бюджету коштів для цих потреб (а.с.36).

05.05.2017 та 24.05.2017 старшим державним виконавцем Власюк С.В. винесено постанови про накладення штрафів на боржника за невиконання рішення суду (а.с.37-40).

Згідно з ч.1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Державним виконавцем не надано достатніх доказів неможливості або утруднення виконання рішення суду. Посилання заявника на ту обставину, що відсутні кошти передбачені відповідними бюджетними асигнуваннями на виконання рішення суду жодним чином не підтверджено, виписки з відповідних рахунків не надано.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Так, згідно зі ст. 63 цього Закону, за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В силу ст. 263 КАС України, зміна способу та порядку виконання судового рішення є винятковою мірою. Державним виконавцем не доведено, що ним вчинено всі передбачені законом дії для виконання рішення, не обґрунтовано, що зміна способу та порядку виконання єдино можливий та необхідний засіб вчинення виконавчих дій.

Крім того, суд не наділений повноваженнями змінювати витратну частину держбюджету України на відповідний рік, в тому числі в порядку, встановленому статтею 263 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 92 Конституції України Державний бюджет України встановлюється виключно законами України. Виходячи з наведеного, суди не наділені правом своїми рішеннями здійснювати формування його витратної частини.

З контексту ч.1 ст. 263 КАС України випливає, що підставою для задоволення подання можуть бути обставини, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

З аналізу норм законодавства, суд доходить висновку, що, у випадку відсутності коштів на рахунку боржника, суд вправі змінити спосіб та порядок виконання виключно рішення про стягнення грошових коштів, а не - про зобов'язання вчинити певні дії.

Відсутність коштів на рахунках боржника не свідчить про неможливість виконання цього судового рішення. Тому немає підстав для застосування положень статті 263 КАС України в цій справі. Наведене не суперечить положенням статті 56 Конституції України (Ухвала Вищого адміністративного суду України у справі МК-28368/10 від 20.07.2011).

Відповідно до положень статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, яка гарантує дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, зокрема згідно з пунктом 4 частини другої цієї норми ухвалити рішення про стягнення з відповідача коштів.

Тобто, питання про можливість задоволення позовних вимог шляхом стягнення грошових коштів повинно вирішувати не державним виконавцем, не судом, який здійснює контроль за виконання рішення, а в рамках окремого позовного провадження на підставі позову стягувача.

Одночасно, під час розгляду питання про повноваження суду при вирішенні таких справ необхідно враховувати позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 28.10.2008, прийнятій у справі за позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення сум виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цій постанові Верховний Суд України, серед іншого, зазначив, що відповідно до статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Це правило підлягає застосуванню під час вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення (Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 13.06.2012 N1483/12/13-12).

Порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов'язків суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. (Ухвала Верховного суду України від 19.03.2008).

Тобто, за своєю правовою суттю, застосовуючи положення ст. 263 КАС України, суд може лише змінити черговість вчинення виконавчих дій, при цьому не змінюючи суті резолютивної частини рішення.

Право на судовий захист та на вибір способу захисту своїх прав може бути реалізовано виключно особою, права якої порушено (ст.ст. 6, 105 КАС України).

У своєму поданні державний виконавець, фактично ставить питання про зміну резолютивної частини судового рішення, що на даній стадії процесу є неприпустимим і суперечить вимогам ст. 137 КАС України.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що законні підстави для задоволення заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду відповідно п.10 ст.18, ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.3, 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 6, 41, 105, 137, 162, 263 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду відповідно п.10 ст.18, ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.3, 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3