Справа № 754/6054/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/6054/17 Головуючий у 1-й інстанції: Журавська О.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати працівника у галузі економіки України в сумі 1197,91 грн. за 2007 рік при призначенні йому пенсії у 2017 році та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три роки, що передують зверненню, тобто за 2014-2016 роки, починаючи з 16.03.2017 року та виплачувати в подальшому.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, починаючи з 03.04.2017 р.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при обрахунку пенсії позивача мав би застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014 - 2016 роки, як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач з 16.10.1999 р. по 28.02.2017 р. отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

16.03.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка була останньому призначена з 03.04.2017 р.

На звернення позивача від 21.04.2017 року щодо показника середньої заробітної плати, який був застосований при обчисленні пенсії в 2017 році, відповідач листом від 25.04.2017 року №6700/09/Г-640 повідомив, що пенсія позивача була розрахована із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 р.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач до 03 квітня 2017 року отримував пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), премії в розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Поряд із тим, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується, адже основою доходу, в силу вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», - є грошове забезпечення.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, у квітні 2017 року позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на що посилається відповідач.

Ураховуючи, що пенсія позивачу згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призначена вперше, отже для її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, відповідач при обрахунку пенсії позивача повинен був застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015 та 2016 роки у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі № 21-612а14 та від 09.06.2015 року у справі № 21-550а14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.