Справа № 804/3599/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2017 рокусправа № 804/3599/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Полівчука Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 р. в справі № 804/3599/16 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП) про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП від 29.04.2016 р. № 1139 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнання протиправним та скасування наказу ГУНП від 08.08.2016 р. № 218о/с про звільнення зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби); зобов'язання змінити дату звільнення з 08.08.2016 р. на 18.08.2016 р. та підставу звільнення - за станом здоров'я, а також здійснити оплату грошового забезпечення за час тимчасової непрацездатності з 08.08.2016 р. по 17.08.2016 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП від 29.04.2016 р. № 1139 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_3; скасовано наказ ГУНП від 08.08.2016 р. № 218 о/с в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_3; зобов'язано ГУНП видати новий наказ по особовому складу, яким звільнити ОСОБА_3 зі служби в поліції з 18.08.2016 р. за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; зобов'язано ГУНП нарахувати та виплатити усі види грошових виплат з урахуванням зміни дати звільнення, тобто до 18.08.2016 р., відповідно до вимог чинного законодавства України.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує на неправильний висновок суду першої інстанції щодо неможливості накладення дисциплінарного стягнення на поліцейського в період його тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці відповідно до ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, оскільки вказана норма встановлює строки накладення дисциплінарного стягнення, а не порядок накладення стягнення. При цьому за загальними правилами пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. Статус поліцейських, порядок проходження служби, притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення зі служби в Національній поліції регулюється спеціальним законодавством, до якого відноситься Закон України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статут, інші спеціальні нормативно-правові акти, а не нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), Закону України «Про оплату працю» та нормами трудового законодавства.

Судом першої інстанції не надана правова оцінка обставинам справи, а саме вчиненню позивачем дисциплінарного проступку, не сумісного з його перебуванням на службі у поліції. Так, матеріалами службового розслідування підтверджено порушення позивачем як начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького відділу поліції вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», присяги працівника поліції, що виразилось у вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського. При цьому наявність або відсутність в діях позивача складу злочину (відсутність або наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності) не є підставою для звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності та ніяким чином не може ототожнюватися з наявністю фактів порушення службової дисципліни.

Крім того, апелянт вважає безпідставним висновок суду про зобов'язання відповідача звільнити позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі рапорту та свідоцтва про хворобу № 33 від 04.08.2016 р. Так, за вказаною нормою поліцейські звільняються за служби в поліції через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, в той час як згідно зі свідоцтвом про хворобу № 33 від 04.08.2016 р. ОСОБА_3 визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Також є безпідставним посилання суду першої інстанції на не розгляд рапорту позивача про звільнення зі служби за станом здоров'я.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ з 1996 р. 07.11.2015 р. наказом т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 1о/с ОСОБА_3 призначено начальником Центрально-Міського відділення поліції Криворізького відділу поліції та присвоєно спеціальне звання підполковник поліції.

Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 12.03.2016 р. № 601 призначено проведення службового розслідування за фактом неправомірних дій начальника Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3

14.03.2016 р. на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 62 о/с позивача відсторонено від посади з 12.03.2016 р. по 12.05.2016 р.

З 04.04.2016 р. по 25.04.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується випискою з медичної карти.

З 26.04.2016 р. по 04.05.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізька міська лікарня № 1», що підтверджується випискою з медичної карти.

29.04.2016 р. т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області затверджено висновок службового розслідування від 23.04.2016 р., у якому зазначено, що підтверджено факт вчинення підполковником ОСОБА_3 дисциплінарного проступку та запропоновано накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Із зазначеним висновком позивач ознайомлений 22.07.2016 р.

З 04.05.2016 р. по 17.08.2016 р. позивач безперервно перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності № 892, 999,1259 та № 718044.

04.08.2016 р. гарнізонною військово-лікарською комісією в Дніпропетровській області складено свідоцтво про хворобу № 33, в якому зроблено висновок про непридатність позивача до військової служби, у зв'язку з чим 05.08.2016 р. позивач звернувся із рапортом про звільнення за станом здоров'я.

08.08.2016 р. під час знаходження позивача на лікарняному ГУНП в Дніпропетровській області прийнято наказ № 218 о/с, яким звільнено підполковника ОСОБА_3 зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 08.08.2016 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем вимог ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 40 КЗпП в частині накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в період тимчасової непрацездатності ОСОБА_3, а також неврахування, що позивач визнаний непридатним до військової служби у мирний час, що обумовлює зміну підстави звільнення.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ з 1996 р. 07.11.2015 р. наказом т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 1о/с ОСОБА_3 призначено на посаду начальника Центрально-Міського відділення поліції Криворізького відділу поліції та присвоєно спеціальне звання підполковник поліції.

Наказом ГУНП від 12.03.2016 р. № 601 призначено проведення службового розслідування за фактом неправомірних дій начальника Центрально-Міського відділення поліції Криворізького ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3

14.03.2016 р. на підставі наказу ГУНП № 62о/с позивача відсторонено від посади з 12.03.2016 р. по 12.05.2016 р.

В період з 04.04.2016 р. по 25.04.2016 р., з 26.04.2016 р. по 04.05.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 16», в КЗ «Криворізька міська лікарня № 1» відповідно, а з 04.05.2016 р. по 17.08.2016 р. був тимчасово непрацездатним, що підтверджується листками непрацездатності № 892, 999,1259 та № 718044.

29.04.2016 р. т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області затверджено висновок службового розслідування від 23.04.2016 р., у якому зазначено про підтвердження факту вчинення підполковником ОСОБА_3 дисциплінарного проступку та запропоновано накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Із зазначеним висновком позивач ознайомлений 22.07.2016 р.

04.08.2016 р. гарнізонною військово-лікарською комісією в Дніпропетровській області складено свідоцтво про хворобу № 33, в якому зроблено висновок про непридатність позивача до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час, у зв'язку з чим 05.08.2016 р. позивач звернувся із рапортом про звільнення за станом здоров'я.

08.08.2016 р., тобто в період тимчасової непрацездатності позивача, ГУНП прийнято наказ № 218о/с, яким звільнено підполковника ОСОБА_3 зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 08.08.2016 р.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що листом від 11.03.2016 р. управління внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомлено ГУНП про виявлення протиправної діяльності начальника Центрально-Міського відділення поліції Криворізького відділу поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000030, відкритого 01.03.2016 р. за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (а.с. 75).

На підставі зазначеного повідомлення начальником ГУНП наказом № 601 від 12.03.2016 р. призначено службове розслідування за фактом неправомірних дій начальника Центрально-Міського відділення поліції Криворізького відділу поліції підполковника поліції ОСОБА_3 (а.с. 76).

ОСОБА_3 відмовився у наданні пояснень в рамках службового розслідування через стан здоров'я (а.с. 81, 83), в подальшому 07.04.2016 р. надав пояснення (а.с. 84-85).

За висновком про результати службового розслідування, затвердженим керівником ГУНП 29.04.2016 р., (а.с. 99-104) вважаються такими, що знайшли своє об'єктивне підтвердження, факти вчинення ОСОБА_3 11.03.2016 р. дисциплінарного проступку; за порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту, присяги працівника поліції, що виразилося у вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського. Висновком службового розслідування також пропонується накласти на ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції.

Саме на підставі висновку службового розслідування відповідачем прийнято наказ № 1139 від 29.04.2016 р., яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 105), який реалізовано шляхом видання наказу № 218о/с від 08.08.2016 р. (а.с. 106).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України «Про Національну поліцію», статтею 60 якого передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, регулюється Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут є чинним як на час виникнення спірних правовідносин, так й на час розгляду справи.

Згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтею 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

За приписами статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Дотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування не досліджувалось судом першої інстанції, оскільки недотримання такого порядку не було підставою позову.

Тому з огляду на приведенні приписи статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції не приймає до уваги пояснення представника позивача, надані в ході апеляційного перегляду справи, щодо недотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування як підстави для скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що як дисциплінарний наказ, так й наказ по особовому складу прийнято відповідачем в період тимчасової непрацездатності позивача.

Діючий Дисциплінарний статут, а також Закон України «Про Національну поліцію», на відміну від КЗпП, не містять імперативного припису щодо заборони звільнення поліцейських зі служби в період тимчасової непрацездатності.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі стосовно звільнення та поновлення на посаді, під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Тобто, під час вирішення спорів, пов'язаних з проходженням публічної служби, пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Тому, якщо у спеціальному законі, яким є Закон України «Про Національну поліцію», не передбачено або прямо заборонено застосування норм трудового законодавства, то застосування норм трудового законодавства до правовідносин, що регулюються таким законом, неможливо.

Оскільки Закон України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо застосування норм трудового законодавства у випадку, якщо цим законом не врегульовано спірних відносин, застосування положень КЗпП та іншого трудового законодавства до даних правовідносин є неможливим.

Положення ст. 16 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику, а у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, не можуть розцінюватися як такі, що містять пряму заборону накладення дисциплінарного стягнення у період тимчасової непрацездатності.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності накладення дисциплінарного стягнення на позивача наказом № 1139 від 29.04.2016 р. у вигляді звільнення зі служби в поліції в період тимчасової непрацездатності.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Оскільки дисциплінарний наказ судовою колегією не визнано протиправним, відсутні правові підстави вважати протиправним наказ № 218о/с від 08.08.2016 р. про звільнення позивача зі служби.

Відповідно відсутні правові підстави для прийняття рішення про зобов'язання відповідача видати наказ про нову дату звільнення.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача змінити підстави звільнення колегія суддів зазначає наступне.

Судовою колегією встановлено, що 05.08.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до керівника ГУНП із рапортом про звільнення з органів внутрішніх справ України за станом здоров'я на підставі висновку військо-лікарської комісії (свідоцтва про хворобу № 33 від 04.08.2016 р. (а.с. 35).

Зі свідоцтва про хворобу № 33 від 04.08.2016 р. гарнізонної військово-лікарської комісії в Дніпропетровській області вбачається, що позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Керівником ГУНП розглянуто рапорт позивача та накладено на рапорт відповідну резолюцію.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Тобто, є правильним посилання апелянта, що оскільки свідоцтво про хворобу № 33 від 04.08.2016 р. не містить висновку про непридатність позивача до служби саме в поліції, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», відсутні підстави для зміни підстави звільнення на позивача на звільнення через хворобу.

Крім того, є доречними доводи апелянта про відсутність приписів в Законі Україні «Про Національну поліцію» щодо пріоритетності або черговості застосування підстав звільнення поліцейського зі служби в поліції у випадку одночасного існування декількох підстав для звільнення.

Враховуючи доведеність висновком службового розслідування вчинення позивачем дій, які не сумісні з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського, є обґрунтованим звільнення позивача зі служби в поліції саме на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно, висновок суду про зміну підстави звільнення є неправильним.

Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено порушення відповідачем приписів законодавства в частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача та його звільнення, відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача нарахувати та виплати позивачу грошове забезпечення за період з 08.08.2016 р. по 17.08.2016 р.

Сукупність зазначених обставин дає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 р. в справі № 804/3599/16 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2017 р. в справі № 804/3599/16 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 804/3599/16 нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 12.07.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко