Справа № 826/2504/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2504/15 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю. Мєзєнцева Є.І.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Брокінвестгруп» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_2, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ліквідація ВАТ Банку «БІГ Енергія» була розпочата 01 березня 2010 року відповідно до постанови Правління Національного банку України № 97 від 24 лютого 2010 року «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ВАТ Банку «БІГ Енергія».

Позивач на підставі Свідоцтва про право на спадщину, звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про отримання відшкодування за вкладом померлої матері у ВАТ «БІГ Енергія», яка отримана Фондом 06 жовтня 2014 року за вх. №10269/14.

Як вбачається зі змісту Свідоцтва про право на спадщину, останнє видано 25 вересня 2014 року приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області, на підставі ст. 1261 ЦК України. Спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є її донька - гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з вкладу, що зберігається в ТОВ «Брокінвестгруп» в розмірі 62 186, 90 грн., які належать спадкодавцю, що підтверджується листом ТОВ «Брокінвестгруп» № 913 від 28 серпня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2009 року між ОСОБА_3 та ВАТ «БІГ Енергія» був укладений договір про банківський вклад (депозит) «Стандартний +» № 13/263-07-2008В в іноземній валюті з виплатою процентів в кінці строку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 97 від 24 лютого 2010 року «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ВАТ Банку «БІГ Енергія» 01 березня 2010 року була розпочата ліквідація ВАТ Банку «БІГ Енергія».

Відповідно до наданого ліквідатором ВАТ Банк «БІГ Енергія» переліку вкладників, розрахункова сума за вкладом ОСОБА_3 складала 200 000, 00 грн., з яких останньою отримано 150 000, 00 грн. 13 травня 2010 через ЗАТ КБ «ПриватБанк».

На думку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб днем настання недоступності вкладів для вкладників ВАТ Банк «БІГ Енергія» є 01 березня 2010 року, тобто день призначення ліквідатора даного банку, а тому вкладники ВАТ Банк «БІГ Енергія» мали право звертатися до Фонду протягом трьох років з даної дати, тобто до 28 лютого 2013 року.

А тому враховуючи, що Свідоцтво про право на спадщину було видане позивачу 25 вересня 2014 року, тобто після спливу встановленого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 15 від 07 березня 2013 року строку, в зв'язку з цим відповідач листом № 02-036-13648/14 від 20 листопада 2014 року повідомив позивача, що строк для звернення за відшкодуванням за вкладами закінчився 01 березня 2013 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Згідно до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 9 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09 серпня 2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за № 1548/21860 передбачено, що для отримання коштів вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. Рекомендована форма заяви наведена в додатку 11 до цього Положення.

Згідно до ст. 1058 ЦК України - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України - договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Частиною 1 ст. 1061 ЦК України встановлено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

З метою захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України було прийнято Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини 1 статті 52 цього Закону.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад власником істотної участі банку; розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; за вкладом у банку, що є предметом застави та забезпечує виконання зобов'язань вкладника перед цим банком, в обсязі таких зобов'язань; за вкладами у філіях іноземних банків.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підстави для відмови у відшкодуванні вкладу, визначені ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відсутні.

Колегія суддів не погоджується із доводами відповідача про порушення позивачем строку для звернення за відшкодуванням вкладу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 ЦК України - позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом, а також на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

Положення Закону України «Про Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», на які посилається відповідач, втратили чинність 22 вересня 2012 року у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого не містять жодних застережень щодо строків звернення за вкладами.

Крім того, причини пропуску позивачем строку, встановленого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 15 від 07 березня 2013 року були поважними, оскільки документи, на підставі яких у позивача виникло право на отримання відшкодування видано їй після 01 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців на час розгляду справи записів щодо ліквідації ВАТ Банк «БІГ Енергія» не внесено.

З огляду на викладене суд вважає дії відповідача щодо відмови в задоволенні заяви позивача про відшкодування коштів за вкладом її матері ОСОБА_3 неправомірними.

А тому, висновки суду першої інстанції щодо правомірності відмови в задоволенні заяви позивача про відшкодування коштів за вкладом її матері у зв'язку з тим, що ліквідація банку завершена 01 березня 2014 року, є безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підлягає задоволенню позовна вимога про часткове стягнення з ТОВ «Брокінвестгруп» на користь позивача недоотриману суму належних її матері ОСОБА_3, і успадкованих позивачем після її смерті банківських вкладів та нарахованих по ним процентів у розмірі 62 186, 90 грн., оскільки ОСОБА_2 не зверталась до ТОВ «Брокінвестгруп» із заявою про таку виплату та не отримувала жодної відповіді, а тому, в даному випадку в цій частині спір відсутній.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 41, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Державної організації (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (01032, м. Київ, Шевченківський район, бульвар Тараса Шевченка, будинок 33-Б,) щодо відмови в задоволені заяви про відшкодування коштів за вкладом матері ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Зобов'язати Державну організацію (установу, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» вчинити дії щодо відшкодування ОСОБА_2 62 186, 90 грн. (шістдесят дві тисячі сто вісімдесят шість) гривень 90 коп. гарантованого відшкодування вкладу у Відкритого акціонерного товариства Банку «БІГ Енергія».

Стягнути з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунків Державної організації (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» судовий збір у розмірі 2009 (дві тисячі дев'ять) грн. 70 коп. на користь ОСОБА_2.

В решті адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст постанови виготовлений 10 липня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Мєзєнцев Є.І.