Справа № 808/636/16
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

12 червня 2017 року (17 год. 00 хв.) Справа № 808/636/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»

до: Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про: визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії.

19.02.2016 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому позивач із урахуванням уточнень просить визнати протиправною відмову відповідача у задоволенні заяви від 16.12.2015 № 11/2083902(СБ) про повернення позивачу помилково сплачених сум з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким було призначено пенсію за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011; зобовязати відповідача зарахувати помилково сплачені позивачем суми відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011 і на момент надсилання Розрахунків і сплати їм виповнилось 55 років на загальну суму 6 341 183,30 грн. у рахунок майбутніх платежів позивача з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 на загальну суму 3 044 972,96 грн. та списком № 2 на загальну суму 3 296 210,34 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги таким.

21.12.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою № 11/2083902(СБ) про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по жінках-пенсіонерах, яким до 01.10.2011 було призначено пенсію за списком № 1, у загальному розмірі 6 342 334,13 грн. Листом від 05.01.2016 № 78/05 відповідач відмовив позивачу у поверненні вказаних коштів з огляду на відсутність законодавчо визначених підстав для цього.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки за приписами Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 26.06.1997 № 400/97-ВР) обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV). Статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції до 01.10.2011) було визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 50 років та наявності страхового стажу не менше пяти років. Однак, 01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI), яким було внесено зміни до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV та, відповідно, збільшено розмір пенсійного віку для жінок, які мають право на призначення пенсії за віком (пропорційно до їх віку) до 60 років. Отже, позивач вважає, що в разі виходу жінок на пільгову пенсію за Списком № 1 в 45 років та за Списком № 2 в 50 років до 01.10.2011 він зобовязаний відшкодовувати відповідачу цю пенсію до досягнення такими особами 55 років.

З огляду на викладене, позивач, на його переконання, станом на 01.11.2015 надміру сплатив відповідачу загальну суму відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по колишнім працівникам позивача жінкам-пенсіонерам, яким її призначено за Списком № 1 та Списком № 2 до 01.10.2011, у розмірі 6 342 334,13 грн., а тому має беззаперечне право на її повернення. У свою чергу, відмова відповідача у поверненні вказаних коштів є безпідставною. Із урахуванням викладених обставин у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків до 22 березня 2016 року.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2016 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

У попередньому судовому засіданні представником відповідача подано заперечення проти позову, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки законодавством у відповідній сфері правовідносин передбачений обовязок всіх підприємств, у тому числі і позивача, відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 у період з дня призначення пенсії до досягнення громадянами пенсійного віку, визначеного безпосередньо Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV. Крім того, право на отримання пенсії за віком із солідарної системи пенсійного забезпечення (за рахунок Пенсійного фонду України) громадяни України набувають виключно з дня досягнення пенсійного віку у розумінні ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Також, представник відповідача зауважив, що право на повернення помилково або надміру сплачених сум пільгових пенсій чи їх зарахування в рахунок майбутніх платежів передбачено Порядком ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів (далі Порядок), затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2 «Про затвердження Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів» (далі Постанова правління ПФУ від 27.09.2010 № 21-2), та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 988/18283. Відповідно до п. 7.1 Порядку такі суми відображаються в картках особових рахунків платників у графі «Переплата». Так, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не були оскаржені позивачем у встановленому законом порядку, а систематичне звіряння взаєморозрахунків підтверджує правильність визначення належних до сплати сум, а тому представник відповідача вважає, що ці суми обґрунтовано були внесені ним до картки особового рахунку позивача як належні до сплати. Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, адміністративний позов, на переконання представника відповідача, є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

У ході попереднього судового засідання представниками сторін надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.04.2017 допущено заміну відповідача правонаступником Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 закінчено підготовче провадження і за письмовою згодою представників позивача та відповідача справу призначено до судового розгляду у той же день, а саме на 12.06.2017.

12.06.2017 судом було отримано клопотання представників позивача та відповідача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як юридичну особу 18.04.2000 (а.с. 33). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 31.03.2017 (а.с. 186-187).

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належить виробництво чавуну, сталі та феросплавів (24.10) (а.с. 33).

Позивач у встановленому законом порядку здійснює відшкодування відповідачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за Списком № 1 та Списком № 2. Так, загальна сума сплачених позивачем у період з 01.10.2011 по 31.10.2015 фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011 складає 6 341 183,30 грн. (а.с. 15-19).

21.12.2015 у звязку зі змінами у пенсійному законодавстві позивачем було надіслано відповідачу заяву від 16.12.2015 № 11/2083902 (СБ) про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по жінках-пенсіонерах, яким призначено пенсію за Списком № 1 та Списком 2. Обґрунтування заяви від 16.12.2015 № 11/2083902 (СБ) є тотожними аргументам, що наведені позивачем у позовній заяві (а.с. 10-12).

Листом від 05.01.2016 № 78/05 «Про результати розгляду заяви про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій» відповідач відмовив позивачу у поверненні сплачених останнім сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по жінках-пенсіонерах, яким призначено пенсію за Списком № 1 та Списком 2 за період з 01.10.2011 по 31.10.2015 у розмірі 6 341 183,30 грн. (а.с. 13-14). Обґрунтування такої відмови, оформленої листом від 05.01.2016 № 78/05, є тотожними аргументам, що наведені відповідачем у запереченнях проти позову.

26.02.2016 позивач надіслав відповідачу заяву № 11/2014372(ТВ), в якій просив: 1) відобразити в картці особового рахунку позивача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у графі «Переплата» помилково сплачені ним суми з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по жінках- пенсіонерах, яким пенсію призначено за Списком № 1 та Списком № 2 до 01.10.2011 і на момент надсилання Розрахунків та сплати їм виповнилось 55 років, у загальному розмірі 6 342 334,13 грн.; 2) вважати помилково складеними між позивачем та відповідачем акти звіряння розрахунків, починаючи з 01.11.2011; 3) провести звіряння розрахунків по картці особового рахунку з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з відображенням в акті звірки помилково сплачених сум в загальному розмірі 6 342 334,13 грн. (а.с. 47-48).

Листом від 22.03.2016 № 2956/05 відповідач надав позивачу для узгодження два Акти звірки розрахунків по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (Список № 1, Список № 2) станом на 01.11.2015 за період з січня 2011 року по жовтень 2015 року, а саме: Акт звірки від 22.03.2016 № 2954/05 (а.с. 49); Акт звірки від 22.03.2016 № 2955/05 (а.с. 52).

Так, згідно з Актом звірки від 22.03.2016 № 2954/05 станом на 01.01.2011 сума наявної у позивача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 1 склала 441 240,30 грн. Крім того, відповідач зазначив, що за позивачем обліковується переплата по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 1 станом на 01.11.2015 у розмірі 1 212,18 грн. (а.с. 50).

Також, відповідно до Акту звірки від 22.03.2016 № 2955/05 станом на 01.01.2011 сума наявної у позивача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 2 склала 164 062,45 грн. Крім того, відповідач зазначив, що за позивачем обліковується переплата по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 2 станом на 01.11.2015 у розмірі 11 108,62 грн. (а.с. 52).

Підготовані відповідачем ОСОБА_1 звірки від 22.03.2016 № 2954/05 та від 22.03.2016 № 2955/05 були підписані позивачем, однак із запереченнями, які були надіслані відповідачу.

Зокрема, у запереченнях від 01.04.2016 № 13/2022574 на Акт звірки від 22.03.2016 № 2954/05 позивач зауважив, що сума переплати за Списком № 1, на його погляд, складає 3 046 185,14 грн., у тому числі по пенсіонерах-жінках, яким перевизначений пенсійний вік 3 044 972,96 грн. (а.с. 51). Натомість, у запереченнях від 01.04.2016 № 13/2022571 на Акт звірки від 22.03.2016 № 2955/05 позивач зауважив, що сума переплати за Списком № 2, на його погляд, складає 3 307 318,96 грн., у тому числі по пенсіонерах-жінках, яким перевизначений пенсійний вік 3 296 210,34 грн. (а.с. 53).

Оцінюючи правомірність відмови відповідача у задоволенні заяви від 16.12.2015 № 11/2083902(СБ) про повернення позивачу помилково сплачених сум з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким було призначено пенсію за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011, суд виходить із такого.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV виключно ним визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII (в редакції, що діяла на момент призначення пільгових пенсій працівникам позивача) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами «б» «з» ч. 1 ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII (в редакції на час призначення пільгових пенсій працівникам позивача) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV та абз. 4 п. 1 ст. 2, абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР (в редакції, що діяла до 28 квітня 2013 року) визначено, що підприємства відшкодовують Пенсійному фонду 100% витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII жінки мають право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Аналогічний пенсійний вік для жінок був передбачений і ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Однак, Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV було викладено в новій редакції, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Наведені положення Закону є імперативними, неконституційними не визнавались.

Отже, вбачається, що після набрання чинності Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI ст. 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII фактично стала суперечити ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Подібний правозастосовний підхід був висловлений Вищим адміністративним судом України, зокрема в ухвалі від 14.04.2016 по адміністративній справі № К/800/20633/15 (головуючий суддя Черпак Ю.К., судді Головчук С.В., Ліпський Д.В.) за позовом ДП «Виробниче обєднання «Карпати» до УПФУ в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій протиправними.

Судом встановлено, що у період з 01.10.2011 по 31.10.2015 позивач систематично сплачував відповідачу суму фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким пенсію призначено за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011. Загальна сума фактичних витрат склала 6 341 183,30 грн. (а.с. 15-19). Однак, у звязку з набранням чинності Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI, яким законодавець збільшив до 60 років пенсійний вік для жінок, які мають право на призначення пенсії за віком (пропорційно до їх віку), позивач звернувся до відповідача з заявою від 16.12.2015 № 11/2083902 (СБ) про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по жінках-пенсіонерах, яким призначено пенсію за Списком № 1 та Списком 2 (а.с. 10-12). Листом від 05.01.2016 № 78/05 «Про результати розгляду заяви про повернення помилково сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій» відповідач відмовив позивачу у поверненні сплачених ним таких сум, оскільки позивач як до 01.10.2011, так і після 01.10.2011 має обовязок відшкодовувати відповідачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до віку, встановленого саме ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV (а.с. 13-14).

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позивач не оскаржував розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та у досліджуваний період систематично проводив з відповідачем звіряння взаєморозрахунків.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачений обовязок підприємств відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 у період з дня призначення пенсії до досягнення громадянами пенсійного віку, передбаченого Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV, суд вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для повернення позивачу сплачених сум відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій по жінках-пенсіонерах, яким призначено пенсію за Списком № 1 та Списком 2 за період з 01.10.2011 по 31.10.2015 у розмірі 6 341 183,30 грн. Переконливих доказів зворотнього позивач не надав.

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, суд оцінює відмову відповідача у задоволенні заяви від 16.12.2015 № 11/2083902(СБ) про повернення позивачу помилково сплачених сум з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким було призначено пенсію за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011 як правомірну.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач обґрунтував та довів відсутність у даному випадку правових підстав для повернення позивачу сплачених сум з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким було призначено пенсію за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011.

У свою чергу, позивачем, на переконання суду, не надано достатніх та переконливих доказів на підтвердження протиправності відмови відповідача у задоволенні заяви позивача від 16.12.2015 № 11/2083902(СБ) про повернення йому помилково сплачених сум з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, по жінкам-пенсіонерам, яким було призначено пенсію за списком № 1 та списком № 2 до 01.10.2011.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а відтак, у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус