Справа № 643/15772/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р. Справа № 643/15772/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017року по справі № 643/15772/16-аза позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1, до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті раніше призначеної пенсії за період з 01.06.2015 по 16.09.2016, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 раніше призначену пенсію за період з 01.06.2015 по 16.09.2016.

За наслідками розгляду справи в порядку скороченого провадження відповідно до ст..183-2 КАС України, постановою Московського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року задоволено позов.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 у виплаті раніше призначеної пенсії за період з 01.06.2015 по 16.09.2016.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 раніше призначену пенсію за період з 01.06.2015 по 16.09.2016. Вирішене питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт наголошує на пропуску строку звернення до суду, та з огляду на положення ст..47 Закону №1058 та ст..37 ЗУ «Про державну службу», відсутності права позивача за період 2016 року на поновлення виплати раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 з 19.01.2011 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова. Пенсію призначено відповідно Закону України «Про державну службу» згідно рішення Московського райсуду м. Харкова по справі №2-а-2182/2011 від 14.03.2011.

З 01.04.2015 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, відповідно до нормам Закону України №213-VІІІ від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як працюючому на посаді, що дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що з 01.06.2015 року робота позивача на посаді судді не дає права на призначення пенсії на умовах передбачених спеціальними законами, тому з 01.06.2015 року відсутні підстави для невиплати пенсії позивачу.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд справи вважає, що під час вирішення спору суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального та матеріального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ст..159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто, при прийнятті рішення повинен бути дотриманий баланс дотримання норм як матеріального, так і процесуального права. При не дотриманні такого балансу, з огляду на положення ст..202 КАС України, у випадку порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового.

При чому, в залежності від об'єму та характеру порушення норм матеріального та процесуального, при апеляційному перегляді, положеннями ст..203 КАС України, передбачені підстави для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі. Так, постанова суду першої інстанції може бути скасована в апеляційному порядку і позовна заява залишена без розгляду з підстав, встановлених відповідно статтями 155 КАС України.

Відповідно до п.9 ч.1 ст..155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: 9) позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Під час здійснення апеляційного перегляду, колегія суддів надає оцінку справі з початку вирішення питання про відкриття позовного провадження до вирішення справи по суті, що завершується ухваленням постанови.

Так, положеннями ст..107 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує ряд питань, в тому числі чи: 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Про залишення позовної заяви без розгляду, відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу. В ухвалі про відкриття провадження у справі окрім іншого, зазначаються також - 7) за наявності підстав - висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі про відкриття провадження у адміністративній справі, так і у інших судових рішеннях, судом не вирішувалось питання щодо строку звернення до суду.

Так, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 3. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст..100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Із змісту даних норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли дізнався позивач про порушення своїх прав чи повинен був дізнатися, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Колегія суддів зазначає, що про припинення виплати пенсії з квітня 2015 року позивач був обізнаний не пізніше травня 2015 року, при чому про можливий початок відновлення виплати пенсії на його думку з 01.06.2015 року, при наявності опублікованих законодавчих актів, що регулювали спірні правовідносини, позивач повинен був би бути обізнаний починаючи з липня 2015 року по січень 2016 року (кінцевий строк виплати пенсії за грудень 2015 року у випадку її виплати).

В той же час, за захистом свого порушеного права за період червня 2015 року по грудень 2015 року позивач звернувся до суду лише 15 грудня 2016 року, тобто фактично після спливу більше року від початку періоду, за який просить судового захисту позивач та річного строку по кінцевому періоду.

Колегія суддів не приймає до уваги ті обставини, що позивач на прикінці жовтня 2016 року звертався до відповідача із заявою з питань, які виникають під час виплати пенсії, на підставі якої, йому було відмовлено у виплаті раніше призначеної пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу». Таке звернення не можна вважати тими обставинами, що впливають відсутність пропуску строку звернення до суду. Пенсійні виплати є періодичними платежами, а тому у кожному послідуючому місяці позивач повинен був бути обізнаним (якщо він дійсно вважав), що порушувалось його право на пенсійне забезпечення, а тому не позбавлений можливості раніше звернутися до пенсійного фонду з питання відновлення виплати пенсії. Положення ст..99 КАС України не пов'язує таке звернення та отриманням відповіді, з такими обставинами та впливає на суть спірного питання щодо строку звернення до суду. Фактично вимоги позивача за весь період 2015 року перебувають в строкових рамках, та обмежуються строком звернення до суду.

В даному випадку мало місце пропуск строку звернення до суду з зазначеним позовом, про захист порушеного права якого вимагає позивача за період 2015 року. Жодних обґрунтованих доводів стосовно поважності пропуску строку звернення до суду, а так само і доказів які б достовірно свідчили про фізичну неможливість раніше звернутися до суду, не надано. Правових підстав для поновлення такого строку за наявними у справі матеріалами не вбачається. Пропуск строку, є підставою для залишення без розгляду позовної заяви.

Суд першої інстанції розглядаючи по суті позовні вимоги не звернув уваги на зазначені вище положення КАС, та дійшов хибного висновку стосовно задоволення позову за цей період.

Стовно вимог позивача за період 2016 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» 911-VIII від 24.12.2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» та до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а саме - встановлено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.

Тобто сам факт роботи позивача на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів» (а не право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу») є підстави для припинення виплати пенсії.

Вказані норми не були скасовані, отже підлягають обов'язковому виконанню. Оскільки позивач працював на посаді судді до 16.09.2016 року, відповідач не мав підстав для поновлення виплати йому пенсії до звільнення з цієї посади.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково застосовано норми, що регулюють порядок нарахування і виплати довічного грошового утримання судді у відставці.

Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про залишення позовних вимог без розгляду за період 2015 року та відмови у задоволенні позову за період 2016 року.

Керуючись ст.ст. 2,11, 159, 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова - задовольнити.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року по справі № 643/15772/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 з вимогами за період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року - залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

У повному обсязі складена 10 липня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.