Справа № 343/2348/16а,2а/0343/43/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/2799/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Коваля Р.Й., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснення перерахунку пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та просила:

визнати неправомірними дії Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не включення до заробітку суми усіх виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток) при обчисленні заробітної плати при перерахунку з 01.02.2008 року ОСОБА_1, пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та щодо відмови здійснити їй перерахунок пенсії за віком як державному службовцю відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції станом на 04.02.2003 року) у зв'язку з збільшенням заробітної плати працюючим державним службовцям з 01.12.2015 року;

зобов'язати Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 01.02.2008 року здійснити згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції станом на 04.02.2003 року) перерахунок та виплату ОСОБА_1, пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», в зв'язку з збільшенням заробітної плати починаючи працюючим державним службовцям з 01.02.2008 року з розрахунку 81 відсоток від суми заробітної плати з урахуванням усіх сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, а саме включивши до заробітної плати посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років станом на 01.02.2008 року згідно довідки від 05.03.2008 року №220/000/5 та середньомісячні розміри премії, надбавки за високі досягнення у праці, виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та суми виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток) згідно довідки від 24.11.2016 року № 265 з проведенням коригування даних виплат за період з 01.02.1998 року по 31.12.1998 року за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг - 15,34 , за період з 01.01.1999 року по 30.11.1999 року - за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг 12,6, за період з 01.12.1999 року по 31.12.1999 року - за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг 6,99, а за період з 01.01.2000 року по 31.01.2000 року за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг 5,85 з проведенням індексації згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» без зміни базового місяця для обчислення індексації, визначеного при здійсненні перерахунку з 01.02.2008 року;

зобов'язати Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 01.12.2015 року здійснити згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції станом на 04.02.2003 року) перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», в зв'язку з збільшенням заробітної плати працюючим державним службовцям з 01.12.2015 року з розрахунку 81 відсоток від суми заробітної плати з урахуванням усіх сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, а саме включивши до заробітної плати посадовий оклад , надбавку за ранг та надбавку за вислугу років станом на 01.12.2015 року згідно довідки від 24.11.2016 року № 263 та середньомісячні розміри премії, надбавки за високі досягнення у праці, виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та суми виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток) згідно довідки від 24.11.2016 року № 265 з проведенням коригування даних виплат за період з 01.02.1998 року по 31.12.1998 року за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг - 29,19 за період з 01.01.1999 року по 30.11.1999 року - за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг 23,95 за період з 01.12.1999 року по 31.12.1999 року - за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг 13,27 а за період з 01.01.2000 року по 31.01.2000 року за коефіцієнтом підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг 11,12 з проведенням індексації згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставину справі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Зокрема звертає увагу суду на те, що право на перерахунок пенсії їй надано з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України.

Вважає, що при винесенні рішення судом не застосовано норми права щодо незворотності нормативно-правового акта в часі, а саме дії Закону України «Про державну службу» (3724-ХІІ) на час виникнення спірних відносин, тобто на момент призначення пенсії , що обмежило її права і свободи, гарантовані Конституцією України та Законом України «Про державну службу» №3723-ХП, а саме, право на перерахунок пенсії державного службовця згідно з законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 02.02.2000 року призначено пенсію за віком як державному службовцю згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» (переведено з пенсії по віку на пенсію по віку як державного службовця).

28.11.2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 p. № 3723-ХІІ в зв'язку з збільшенням заробітної плати працюючим державним службовцям з 01.12.2015 року.

До заяви про перерахунок пенсії позивачем було додано довідки, видані управлінням праці та соціального захисту населення Долинської РДА від 24.11.2016 року за вих.№ 263 та № 265.

06.12.2016 року Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом № 169/К-13 відмовило позивачці у перерахунку пенсії оскільки ст.37-1 Закон України «Про державну службу» втратила чинність, а постанова КМУ № 865 від 31.05.2000 р. не передбачає проведення перерахунків пенсій у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Не погодившись з відмовою Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що на час звернення 28.11.2016 р. позивачки до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Таким чином з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Відтак, суд дійшов висновку, що, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII), в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з частиною четвертою статті 37 Закону № 3723-XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії Кабінет Міністрів України 31.05.2000 року прийняв постанову № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії», згідно з пунктами 4 та 5 якої, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», за винятком працюючих, визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

У подальшому, вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення та перерахунку.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIIІ), який набрав чинності з 1 січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону №723-ХІІ і її викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 змін, що вносились до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15.12.2015 року, у постанові Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» пункт 4 виключено, абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Відтак, з 01.01.2015 року в Законі № 3723-XII, а з 15.12.2015 року в постанові Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітної плати для обчислення пенсії» відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям.

Окрім цього, 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

Оскільки, Закон № 213-VIII чинний, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 3723-XII.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

В Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони №76-VIIІ, №213-VIIІ та № 889-VIIІ не визнані неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії виникло в неї у зв'язку із підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Проте, на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії положення статті 37-1 Закону №3723-ХІІ вже втратили чинність, тому в пенсійного органу були відсутні підстави для їх застосування.

Окрім цього, з 01.05.2016 набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким встановлено інші правила щодо пенсійного забезпечення державних службовців.

Діючий Закон №889-VІІІ взагалі не містить окремого порядку перерахунку пенсій державним службовцям. Стаття 90 цього закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Таким чином, пенсії, призначені згідно із Законом №3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону №1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Слід зазначити, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, розміри соціальних виплат залежать від фінансово-економічних можливостей держави.

Так, згідно висновку Конституційного Суду України зробленого у своєму рішенні від 25.01.2012 року № 3рп/2012, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність відмови Долинським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у перерахунку пенсії позивачу відповідно до ст. 37-1Закону України «Про державну службу» у зв'язку з прийнятими змінами в законодавстві, якими врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення.

Відтак, суд першої інстанції в цій частині прийняв обгрунтоване та законне рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 01.02.2008 року здійснити згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції станом на 04.02.2003 року) перерахунок та виплату ОСОБА_1, пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», в зв'язку з збільшенням заробітної плати починаючи працюючим державним службовцям з 01.02.2008 року з розрахунку 81 відсоток від суми заробітної плати з урахуванням усіх сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, а саме включивши до заробітної плати посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років станом на 01.02.2008 року згідно довідки від 05.03.2008 року №220/000/5 та середньомісячні розміри премії, надбавки за високі досягнення у праці, виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та суми виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток) згідно довідки від 24.11.2016 року № 265, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції, чинній на день призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України Про оплату праці, визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України Про державну службу, передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991року № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не положення Законів України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 року (справа № 21-125а13) та від 03.06.2014 року (справа № 21-134а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що отримані позивачем суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з яких фактично нарахований та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, входять до системи оплати праці державного службовця, а тому мають бути враховані при обчисленні пенсії.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України «Про оплату праці).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України Про пенсійне забезпечення враховуються при обчисленні пенсій.

При цьому, виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком.

Нормативно-правові акти, рішення Конституційного Суду України доводяться до відома населення у встановленому законом порядку та за загальним правилом набирають чинності з дня їх опублікування, з чим й слід пов'язувати момент, коли особа повинна була дізнатися про порушення свого права. Водночас надання контролюючими органами різного роду відповідей, роз'яснень на звернення громадян не повинні пов'язуватися з днем, від якого підлягає обчисленню строк з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та слугувати підставою для поновлення пропущеного строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Водночас, відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Оскільки законами з питань пенсійного забезпечення не встановлено інших строків звернення до суду за захистом порушених прав, до спірних правовідносин слід застосувати положення ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено шестимісячний строк звернення до суду.

Даною нормою визначено, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом враховано, що у разі коли виплати є регулярними, про своє порушене право позивач дізнається при настанні дати проведення відповідної виплати.

Слід зазначити, що з самого визначення поняття пенсії слідує, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Водночас, при визначенні дати, з якої слід позивачу провести перерахунок та виплату пенсії, судом враховано порядок звернення за перерахунком пенсії та строки перерахунку й виплати пенсії, встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивачки до органу пенсійного фонду із відповідною заявою від 28 листопада 2016 року, у якій просила провести перерахунок пенсії з урахуванням виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток), з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування підлягає перерахунку, починаючи з 01 грудня 2016 року.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 99, 100, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.2017 року у справі № 343/2348/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 щодо позовних вимог за період з 01.02.2008 року по 18.06.2015 року - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2016 року з розрахунку 81% від суми заробітної плати, згідно довідки № 265 від 24 листопада 2016 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації, з урахуванням включених до довідки «інших виплат» матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток), з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язати Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 01.12.2016 року здійснити перерахунок та провести виплату пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 81% від суми заробітної плати, згідно довідки № 265 від 24 листопада 2016 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації, з урахуванням включених до довідки «інших виплат» матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток), з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням індексації згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» без зміни базового місяця для обчислення індексації, визначеного при здійсненні перерахунку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. Й. Коваль
Н. В. Ільчишин
Повний текст судового рішення

виготовлено 06.07.2017 року.