Справа № 464/1088/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6133/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Хобор Р.Б., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірними дії скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (далі УПФ) щодо ненарахування та невиплати їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії та зобовязати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи:

з 01.08.1982 року по 27.08.1985 року викладачем музично-теоретичних дисциплін Івано-Франківського музичного училища;

з 02.09.1985 року по 220.02.2001 року викладачем та концертмейстером Львівської дитячої музичної школи № 1 ім. А.Й.Кос-Анатольського;

з 22.02.2001 року по 13.09.2016 року викладачем музично-теоретичних дисциплін у Львівській середній спеціалізованій музичній школі-інтернаті ім. С.Крушельницької.

Окрім того, просила зобовязати відповідача призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсії на день призначення.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року у справі № 464/1088/17, прийнятою у порядку скороченого провадження, вказаний позов було задоволено частково. Зобовязано УПФ зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.1992р. по 22.02.2001р. включно у Львівській дитячій музичній школі №1. Також зобовязано відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У апеляційній скарзі відповідач УПФ просить зазначене судове рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскільки посади викладача та концертмейстера музичних шкіл, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачені, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

З урахуванням вимог ч.8 ст. 183-2 та п.3 ч.1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що період роботи позивача з 01.01.1992 року по 22.02.2001 року включно слід зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відтак, враховуючи наявність у позивача стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» понад 30 років, суд приходить до висновку, що дії УПФ щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є протиправними і у цій частині позов слід задовольнити.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 01.08.1982 року по 27.08.1985 року працювала на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін Івано-Франківського музичного училища, з 02.09.1985 року по 22.02.2001 року на посаді викладача та концертмейстера Львівської дитячої музичної школи № 1 ім. А.Й. Кос-Анатольського, з 22.02.2001 року працює на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін в Львівській середній спеціалізованій музичній школі-інтернаті ім. С.Крушельницької.

Позивач звернулась до УПФ із заявою з проханням призначити та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідач відмовив їй у нарахуванні та виплаті даної грошової допомоги з посиланням на перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909. Зазначає, що посада викладача в позашкільних закладах освіти, до яких належить Львівська дитяча музична школа № 1, таким переліком не передбачена. Тому період роботи на цій посаді не зараховується до стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років.

Крім того, відповідачем до спеціального стажу, що дає право на одержання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зараховано періоди роботи позивача з 01.08.1982 року по 27.08.1985 року, з 02.09.1985 року по 31.12.1991 року та з 22.02.2001 року по 31.07.2016 року. Однак, даний стаж становить 24 роки 10 місяців 7 днів, що є недостатнім для одержання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За приписами ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до матеріалів справи позивачка працювала:

з 01.08.1982 року по 27.08.1985 року викладачем музично-теоретичних дисциплін Івано-Франківського музичного училища;

з 02.09.1985 року по 220.02.2001 року викладачем та концертмейстером Львівської дитячої музичної школи № 1 ім. А.Й.Кос-Анатольського;

з 22.02.2001 року по даний час викладачем музично-теоретичних дисциплін у Львівській середній спеціалізованій музичній школі-інтернаті ім. С.Крушельницької.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що педагогічний стаж позивачки на день досягнення пенсійного віку 08.11.2013 року становив понад 30 років.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п. 5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» станом на день її призначення.

Згідно з п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваної постанови та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року у справі № 464/1088/17 без змін.

В силу вимог ч. 10 ст. 183-2 КАС України ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.Б.Хобор

ОСОБА_2