Справа № 198/377/17
Суддя: Гайдар І. О.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 198/377/17
Провадження № 2-а/0198/5/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2017 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гарбулінської-Лігачьової Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр`ївка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області Чуприни Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 травня 2017 року тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області (надалі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову, згідно з якою останнього на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 285 від 16.05.2017 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.
Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 в період часу з 01.01.2017 року по 16.05.2017 року, перебуваючи на посаді сільського голови Новоіванівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, в порушення вимог п. 11 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 24, 27, 28, 30, 33 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, належним чином не забезпечив на території відповідного населеного пункту ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників.
Однак, ОСОБА_1 вважає, що постанова № 280 є незаконною, оскільки з 15 травня 2017 року позивач перебуває у відпустці тривалістю 45 днів, а складення протоколу, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення здійснено за його відсутності, тому він не мав змоги скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Позивач стверджує, що встановлений законом строк для оскарження постанови ним пропущено з поважних причин, так як про факт проведення посадовими особами військового комісаріату перевірки сільської ради, складення відносно нього протоколу та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дізнався 25.05.2017 року після отримання рекомендованого поштового відправлення.
На підставі викладеного позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову виконуючого обов`язки військового комісара ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП від 17.05.2017 року № 280, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пояснивши, що станом на 16.05.2017 року знаходився у тарифній черговій щорічній відпустці, а в адміністративному приміщенні сільради, де посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 проводилась перевірка, перебував тимчасово. Крім того, повідомив, що службові обов`язки з ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників покладено на секретаря сільради.
Представник відповідача заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що дії виконуючого обов`язки військового комісара Павлоградського ОМВК Дніпропетровської області Чуприни О.М. щодо винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу є правомірними, постанова є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування відсутні. Також повідомила, що позивач з самого початку проведення перевірки був присутній, а покинув приміщення сільради з метою уникнути відповідальності лише тоді, коли посадові особи віськкомату проінформували ОСОБА_1 про виявлені порушення та попередили про подальше складання протоколу відносно нього.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін та представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою № 280 тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 17 травня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (а.с. 38).
Постанову від 17 травня 2017 року посадовою особою Павлоградського ОМВК винесено за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 285 від 16 травня 2017 року (а.с. 37).
Згідно з вказаними протоколом та постановою ОСОБА_1 в період часу з 01.01.2017 року по 16.05.2017 року, перебуваючи на посаді сільського голови Новоіванівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, в порушення вимог п. 11 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 24, 27, 28, 30, 33 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, належним чином не забезпечив на території відповідного населеного пункту ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників.
Безпосереднє складання протоколу про адміністративне правопорушення від 16 травня 2017 року здійснювалось посадовою особою Павлоградського ОМВК за відсутності ОСОБА_1 , оскільки під час проведення перевірки ведення військового обліку позивач покинув приміщення сільської ради без пояснення причин, що не заперечується жодним з учасників судового розгляду. Крім того, починаючи з 15 травня 2017 року Новоіванівський сільський голова перебував у черговій щорічній відпустці (а.с. 8). Про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначеного вже наступного дня, 17.05.2017 року, позивач дізнався лише 25 травня 2017 року коли на адресу органу місцевого самоврядування поштою надійшла постанова про накладення адміністративного стягнення (а.с. 16-17).
Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, суд зазначає таке.
При розв`язанні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень суд відповідно до частини третьої статті 2 КАС перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Одним з об`єктів цього правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, правові основи яких в свою чергу закріплені в Законах України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу» та відповідних підзаконних нормативних актах.
Суб`єктом вказаного правопорушення є громадяни або посадові особи. При цьому статтею 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Таким чином, суб`єктом даного правопорушення є посадова особа підприємства, установи або організації відповідно до покладених на неї службових обов`язків.
Так, статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для повного і якісного виконання планів проведення мобілізації в особливий період органи місцевого самоврядування разом з підприємствами, установами та організаціями незалежно від підпорядкування і форм власності та районними (міськими) військовими комісаріатами в мирний час утворюють дільниці для оповіщення і збору військовозобов`язаних, комплектують їх особовим складом із числа військовозобов`язаних без звільнення громадян від виконання основних обов`язків за місцем роботи та сприяють у набутті ними професійних навичок, а також забезпечують реалізацію інших заходів, пов`язаних з виконанням планів проведення мобілізації.
Абзац 6 ст. 15 Закону України «Про оборону України» та пункти 1, 2 статті 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначають, що виконавчі органи сільських рад у галузі оборонної роботи забезпечують організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом; сприяють організації призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, строкову військову та альтернативну (невійськову) службу, а також їх мобілізації.
Згідно з ч. 4 ст. 34 та ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" персонально-первинний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей щодо призовників та військовозобов`язаних за місцем їх проживання. У сільській місцевості, а також у містах і селищах, де відсутні військові комісаріати, облік ведеться органами місцевого самоврядування. В адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів, відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомляти районні (міські) військові комісаріати про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників і військовозобов`язаних.
Також за ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських рад забезпечують на території відповідних населених пунктів ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зокрема, з 19 грудня 2016 року набрав чинності Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, яким визначені серед іншого також права та обов`язки сільських рад.
Керівники та інші посадові особи органів місцевого самоврядування, винні у порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, за невиконання своїх обов`язків несуть відповідальність згідно із законом (ст. 42 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12, п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади, який забезпечує додержання Конституції та законів України, виконання актів органів виконавчої влади на відповідній території, організовує роботу сільради та її виконавчого комітету, а в межах наданих йому законом повноважень видає розпорядження.
За приписами статті 5 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація здійснення заходів з мобілізаційної підготовки і контроль за здійсненням цих заходів в органах місцевого самоврядування покладаються на їх мобілізаційні підрозділи або призначених працівників з питань мобілізаційної роботи.
Отже, з аналізу зазначених норм необхідно зробити висновок, що на сільські ради як органи місцевого самоврядування покладені обов`язки з ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників у порядку, визначеному підзаконними нормативними актами, при цьому персональну відповідальність за здійснення цих заходів несе керівник органу місцевого самоврядування, тобто сільський голова. Тільки у разі, якщо за розпорядженням керівника органу місцевого самоврядування вказані службові обов`язки безпосередньо покладені на іншу посадову особу, остання може бути притягнута до відповідальності у випадку порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Твердження позивача про призначення секретаря сільради ОСОБА_3 відповідальною за ведення військового обліку судом не приймаються, оскільки не доведені належними та допустимими доказами (не надано відповідного розпорядження сільського голови). Також позивач не підтвердив, що Павлоградський ОМВК повідомлений про особу, до службових обов`язків якої віднесено мобілізаційну роботу та ведення військового обліку.
Таким чином, суд вважає, що за вказаних обставин саме Новоіванівський сільський голова Калініч О.Є. як головна посадова особа органу місцевого самоврядування повинен нести відповідальність у разі вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, зокрема, порушення правил організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних.
Допитана під час судового розгляду справи свідок ОСОБА_3 , секретар Новоіванівської сільської ради, повідомила, що напередодні 16 травня 2017 року вона нагадала сільському голові ОСОБА_1 про проведення перевірки стану ведення військового обліку та попросила його бути присутнім в приміщенні сільради. На початку перевірки ОСОБА_1 з`явився, а згодом, не дочекавшись результатів, покинув робоче місце, пославшись на особисті термінові справи. Свідок також не заперечувала відсутність розпорядження Новоіванівського сільського голови про призначення її відповідальною за ведення військового обліку та мобілізаційної роботи.
Свідок ОСОБА_4 надав показання, що співробітники сільради не повідомили представників військкомату про перебування ОСОБА_1 у відпустці станом на 16.05.2017 року, до того ж останній покинув приміщення сільради лише тоді, коли посадові особи органу перевірки проінформували сільського голову про виявлені порушення та попередили про подальше складання протоколу відносно нього.
При цьому обидва свідки підтвердили той факт, що безпосереднє складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувалось за відсутності позивача, тобто він не був обізнаний з його змістом.
Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак недобросовісної поведінки, метою якої було уникнути адміністративної відповідальності.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції військових комісаріатів, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 КУпАП). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП).
У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження, між якими повинен існувати розумний часовий інтервал, а рішення посадової особи за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення має бути справедливим та обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, в порушення вказаних положень законодавства тимчасово виконуючий обов`язки військового комісара Павлоградського ОМВК Чуприна О.М. при розгляді справи про адміністративне правопорушення не взяв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення № 285 від 16.05.2017 року складався за відсутності ОСОБА_1 , а період з моменту складання протоколу 16 травня 2017 року до призначення справи до розгляду по суті 17 травня 2017 року (тобто наступного ж дня після проведення перевірки та складення посадовою особою Павлоградського ОМВК протоколу про адміністративне правопорушення) не можна вважати достатнім часом для підготовки до захисту особою, що притягається до адміністративної відповідальності.
Оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 здійснено з порушенням вимог КУпАП, позовні вимоги про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, а суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до глави 17 Розділу ІІІ КУпАП до органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, належить, в тому числі, районні (міські) військові комісари, які згідно зі статтею 210-1 КУпАП розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та вирішують питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення.
Положеннями статей 283, 284 КУпАП встановлено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.
З системного аналізу наведених норм виходить, що адміністративні суди не розглядають публічно-правові справи про адміністративні правопорушення, оскільки їх розглядають визначені Главою 17 Розділу ІІІ КУпАП органи, які приймають за результатами розгляду відповідні постанови.
У свою чергу, статтею 287 КУпАП особі, щодо якої прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, надано право оскаржити її.
Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений статтею 288 КУпАП. Вказаними правовими нормами особам, відносно яких прийнято постанову, надано право на її оскарження до вищого органу або районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Таким чином, в адміністративних справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання про притягнення особи до відповідальності або закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а лише перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час розгляду таких справ, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративної позовної заяви, то суд вважає необхідним повернути ОСОБА_1 кошти в розмірі 640,00 грн., виходячи з такого.
Відповідно до статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Зокрема, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).
Частина 2 статті 3 вказаного Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.
Відповідно до статті 287 КпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 288 КпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Наведеним вище нормам статті 288 КпАП кореспондують положення підпункту 2 частини першої статті 18 КАС України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також статті 171-2 КАС України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

У частині четвертій статті 288 КпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.
Отже, відповідно до положень статей 287 КпАП у поєднанні із частиною четвертою статті 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КпАП, суб`єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги до суду (правовий висновок ВСУ від 13.12.2016 року у справі № 306/17/16-а).
Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 86, 158-163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в:
Позов ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області Чуприни Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.
Визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 280 від 17 травня 2017 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області ОСОБА_2 , за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн., сплачений за подання до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області позовної заяви до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області ОСОБА_2 .
Зобов`язати управління Державної казначейської служби в Юр`ївському районі повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений в АТ «Державний ощадний банк України» за квитанцією № 1/55 від 06.06.2017 року у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її проголошення або отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складений 12 липня 2017 року.

Суддя І.О. Гайдар