Справа № 802/845/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2017 р. Справа № 802/845/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

представника позивача: ОСОБА_1

у відсутність відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до: Управління Укртраснбезпеки у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, позивач) до Управління Укртраснбезпеки у Вінницькій області (далі - Управління Укртраснбезпеки у Вінницькій області, управління, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2016 р. №002315.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що на час проведення перевірки 21.11.2016 р., за наслідком якої винесено оскаржувану постанову, транспортний засіб перебував у користуванні іншої особи, а саме ОСОБА_3, який і здійснював господарську діяльність (перевезення пасажирів) даним автомобілем. При цьому, позивач вказує, що управління не вчинило жодних дій по встановленню суб'єкта господарювання, який на момент перевірки здійснював господарську діяльність транспортним засобом марки Mercedes - Benz, моделі 412 D-ПЕ, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, білого кольору, тип АВТОБУС -D, що призвело до застосування штрафних санкцій до особи, яка не вчиняла правопорушення.

За таких обставин, вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить розписка.

Згідно частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у зв'язку із чим суд протокольною ухвалою прийняв рішення про розгляд справи за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Згідно наказу управління Державної служби України з безпеки на транспорті № 838 від 18.11.2016 р. та на підставі направлення на перевірку №024943 від 21.11.2016 р. старшими інспекторами Укртрансінспекції у Вінницькій області Баранчуком О.І., Кравчуком О.І. на автодорозі Житомир - Могилів - Подільський, 106 км 21.11.16 р. проводили рейдові перевірки "вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення" щодо транспортних засобів, у тому числі, щодо належного позивачу автомобіля марки Mercedes - Benz, моделі 412 D-ПЕ, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, білого кольору, тип АВТОБУС -D

За наслідком перевірки складено акт від 21.11.2016 р., яким зафіксовано порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" , у зв'язку із чим 29.12.2016р. винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №002315.

Не погоджуючись із такою постановою, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, визначаються Законом України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-14) .

Відповідно до частини першої статті 39 Закону №2344-14 , автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга).

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно частини першої статті 60 Закону №2344-14, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, серед іншого, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищенаведених норм видно, що адміністративно - господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт, саме до автомобільних перевізників.

При цьому в розумінні частини першої статті 1 Закону №2344-14, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як встановлено судом, 19 травня 2016 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до умов якого перший передав останньому у безоплатне користування транспортний засіб марки Mercedes - Benz, моделі 412 D-ПЕ, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, білого кольору, тип АВТОБУС -D.

В подальшому, 15.06.2016 р. ОСОБА_4 видано тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_4 (а.с. 7) на вищевказаний транспортний засіб, який дійсний до 15.06.2019 р.

Окрім того, в судовому засіданні 07.07.2017 р. показами свідка ОСОБА_4, підтверджено, що транспортний засіб марки Mercedes - Benz, моделі 412 D-ПЕ, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, білого кольору, тип АВТОБУС -D на час перевірки і наразі перебуває у нього в користуванні і саме він є автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-14, адже має необхідний пакет дозвільних документів. У день перевірки перевезення здійснював його водій.

При вирішенні питання про правомірність застосування адміністративно-господарських санкцій саме до позивача суд виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності суб'єкта господарювання складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Так, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Адміністративно-господарська відповідальність, передбачена статтею 60 Закону №2344-14, за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю. Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин, згідно частини першої статті 218 ГК України, є вчинене правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У зв'язку з тим, що позивач не здійснює свою господарську діяльність шляхом перевезень пасажирів саме на перевіряємому автомобілі (на транспортному засобі марки Mercedes - Benz, моделі 412 D-ПЕ, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, білого кольору, тип АВТОБУС -D) та не використовував найману працю (водія), на нього не може бути покладена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт вчинені іншим перевізником.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відносно позивача відсутні, а отже постанова №002315 від 29.12.2016 р. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація та докази, на які посилається позивач, дають суду підстави для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, а встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер та позов підлягає задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати у даній справі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати потиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 29.12.2016 р. № 002315.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (вул.Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна