Справа № 805/1816/17-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 р. Справа № 805/1816/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 15 серпня 2005 року по 05.04.2017 року працював в органах внутрішніх справ. Наказом ГУ НП в Донецькій області ввід 05.04.2017 року № 166 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» з 05.04.2017 року. Підставою для звільнення став наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.04.2017 року № 649.

Позивач вважає його звільнення незаконним, необґрунтованим, таким, що порушує його конституційне право на працю, просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення ОСОБА_1 № 166 о/с від 05.04.2017 року; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.04.2017 року № 649; поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Донецькій області; стягнути з Головного управління Національної поліції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05.04.2017 року і до ухвалення рішення по справі.

29 травня 2017 року через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду позивачем надано уточнення та доповнення позовних вимог, у яких вказав що з 02.04.2017 року по 28.04.2017 року він перебував на амбулаторному лікуванні в Центрі первинної медико санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя, а отже був звільнений під час перебування на лікарняному. Позовні вимоги первинного позову залишив без змін.

Позивач через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, через відділ діловодства та документообігу надав заперечення, в яких вказав на відповідність законодавству наказів про звільнення ОСОБА_1 .

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі ст. 128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 серпня 2005 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ на підставі наказу про прийняття на службу від 29.07.2005 року № 117 о/с.

На підставі наказу № 108 о/с від 27.02.2017 року позивача було переведено зі служби з Центрального ВП ГУНП в Донецькій області до ГУНП в Донецькій області.

05.04.2017 року наказом ГУНП в Донецькій області № 166 о/с на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 649 від 05.04.2017 року, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з посади інспектора чергового чергової частини УОАЗОР ГУНП в Донецькій області, за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» з 05.04.2017 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Аналіз тексту Присяги зумовлює висновок, що в основу поведінки працівника органів внутрішніх справ закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Складаючи Присягу, працівник органів внутрішніх справ покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно правовими актами.

Частиною першою ст. 18 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже, недотримання поліцейським вимог Правил етичної поведінки поліцейських, підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до Дисциплінарного статуту поліцейські несуть підвищену дисциплінарну відповідальність у порівнянні з пересічними громадянами. Тому до них за порушення дисципліни вживаються суворі заходи дисциплінарного впливу.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, позивач був звільнений зі служби з Національної поліції, на підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 05.04.2017 року № 649 за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 5 розділу І, п. 1 розділу ІІ Правил поведінки, що виразилось у недотриманні вимог чинного законодавства України , обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, використанні своїх службових повноважень для одержання неправомірної вигоди, скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби.

Зазначеним наказам слугував висновок службового розслідування, затверджений т.в.о. начальника ГУНП в Донецкьій області 05.04.2017 року. Так, розслідуванням встановлено, що 27.03.2017 року до УКЗ ГУНП в Донецькій області з Донецького управління ДВБ Національної поліції України надійшла інформація про те, що цього ж дня в смт. Більмак Більмакського району Запорізької області працівниками Донецького управління ДВБ Національної поліції України спільно з бійцями спецпідрозділу «Корд» ГУНП в Донецькій області було затримано ОСОБА_1 , що було зареєстровано у журналі ЄО ГУНП в Донецькій області за № 430.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 18.03.2017 року прокуратурою Донецької області відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом збуту наркотичних засобів правоохоронцям та цивільним особам.

У ході проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) заходів було задокументовано кілька фактів збуту ОСОБА_1 марихуани цивільним особам та представнику фіскальної служби. Так, позивач приїздив до Запорізької області, де за попередньою змовою групою осіб, здійснював закупівлю наркотичної речовини, яку в подальшому реалізовував на території Донецької області.

Під час проведення обшуків у ОСОБА_1 вилучено наркотичну речовину та грошові кошти, отримані від її реалізації.

27 березня 2017 року ОСОБА_1 затримано працівниками прокуратури Донецької області в порядку ст. 208 КПК України, а 28.03.2017 року позивачу було повідомлено про підозру за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.03.2017 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 48000 грн., яка була внесена та останнього звільнено з-під варти.

Під час проведення службового розслідування посадовими особами ГУНП в Донецькій області встановлені допущені ОСОБА_1 порушення, а саме: пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; статті 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника, статутів, наказів начальників; норм професійної та службової етики; захисту і охорони від протиправних посягань життя, здоров`я, прав та свобод громадян; чесності, об`єктивності у службовій діяльності, сприяння начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; пункту 5 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Правил поведінки щодо дотримання законодавства та основних обов`язків поліцейського.

Під час проведення службового розслідування позивач надавав пояснення. З правами особи рядового та начальницького складу, стосовно якої проводиться службову розслідування, передбаченими пунктом 6.3. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, ОСОБА_1 був ознайомлений.

Крім того, ОСОБА_1 самовільно, під час проведення на території області АТО, посиленого несення служби, за особистими справами виїхав за межі гарнізону до Запорізької області, чим також порушив службову дисципліну.

Відповідно до Дисциплінарного статуту поліцейські несуть підвищену дисциплінарну відповідальність у порівнянні з пересічними громадянами. Тому до них за порушення дисципліни вживаються суворі заходи дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції, За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних

осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому

начальникові.

Недодержання працівником наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила дисциплінарний проступок.

Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового начальницького складу службової дисципліни.

Зазначені вимоги передбачені і у Правилах етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28.04.2016 року № 326, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 року за № 778/28908, з якими позивач особисто був ознайомлений під час проходження служби та повинен їх був дотримуватися.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень: На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, незважаючи не те, що ОСОБА_1 при прийомі на службу знав вимоги законодавства, обов`язки поліцейського, проте під час проходження служби їх не дотримувався, що і призвело до вчинення ним дисциплінарного проступку.

Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, що є несумісним з подальшим проходженням служби.

Звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Отже, ОСОБА_1 при вчиненні проступку, забажавши особистого збагачення, грубо нехтуючи законодавством, усвідомлено скоїв вчинок, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби.

Крім того, суд зазначає, що посилання позивача на те, що йому надано статус учасника бойових дій не виключає обов`язку належного виконання ним повноважень поліцейського та дотримання дисципліни і законності.

Крім того, вказаний позивачем в уточненому адміністративному позові факт перебування останнього на амбулаторному лікуванні в Центрі первинної медико санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя з 02.04.2017 року по 28.04.2017 року, тобто на момент звільнення суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Отже зазначення ОСОБА_1 того факту, що він з 02.04.2017 року знаходився на лікуванні не вказує на порушення прав позивача з боку посадових осіб відповідача.

Крім того, позивач не надав доказів щодо повідомлення керівництва про звернення ним до Центру первинної медико санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя, а отже відповідачу про факт лікування ОСОБА_1 при виданні 05.04.2017 року наказів ГУНП в Донецькій області про його звільнення зі служби в поліції відомо не було.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року № 455, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196.

Відповідно до п. 2.22 даної Інструкції, тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.9. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору громадянином лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи, документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються при наявності заяви-клопотання громадянина, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, засвідченої його підписом та печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Механізм (процедуру) звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі особи рядового і начальницького складу) від виконання службових обов`язків у разі тимчасової непрацездатності визначає Порядок звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від виконання службових обов`язків у разі тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п. 2.1. даного Порядку, особи рядового і начальницького складу звільняються від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням, пораненням, травмуванням, доглядом за хворим членом сім`ї, вагітністю і пологами на підставі документа, що засвідчує їх тимчасову непрацездатність.

Відповідно до п. 2.2. Порядку звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від виконання службових обов`язків у разі тимчасової непрацездатності, звільнення осіб рядового і начальницького складу від виконання службових обов`язків за станом здоров`я здійснюється на підставі їх рапорту або рапорту їх безпосередніх керівників (при невідкладних станах). Вихід на службу після хвороби здійснюється на підставі рапорту особи рядового і начальницького складу і документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність.

Отже, видача документів про звільнення від службових обов`язків особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовцям внутрішніх військ, крім військовослужбовців дійсної строкової служби внутрішніх військ, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності проводиться лікувально профілактичними закладами МВС України, а також державними та комунальними закладами охорони здоров`я України. Про необхідність лікування у закладах охорони здоров`я, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади (крім випадків, коли потрібна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника (командира) рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в даному населеному пункті.

Документи, які засвідчують непрацездатність і видані державними та комунальними закладами охорони здоров`я, підлягають реєстрації в амбулаторно-поліклінічних закладах МВС України при наявності їх в даному населеному пункті або в медичному пункті військової частини протягом однієї доби після закінчення лікування.

Тому, працівник який знаходився на лікуванні в медичному закладі, що не відноситься до системи МВС, повинен протягом доби зареєструвати документ, який засвідчує непрацездатність, в поліклініці за місцем служби.

Отже, вказаними нормативними актами визначено чіткий порядок оформлення лікарняного, який позивачем не дотримано.

Встановлені фактичні обставини, зумовлюють критичне ставлення суду до твердження позивача про його звільнення в період тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 , тому вимоги позивача про поновлення його на службі в поліції є безпідставними, а адміністративний позов є таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Тарасенко І.М.