Справа № 522/24956/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/24956/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кічмаренко С.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (правонаступника Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси) на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси, в якому просив визнати неправомірною відмову управління врахувати при розрахунку пенсії позивачу «інші виплати» матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 28.05.2016 року в розмірі 90% від суми заробітної плати державного службовця, в редакції ст. 37 Закону України «Про державну службу» на час призначення пенсії, не змінюючи базовий місяць індексації пенсії, з урахуванням всіх складових, на які нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в тому числі» інші виплати» матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 «інші виплати» матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 28.05.2016 року в розмірі 90% від суми заробітної плати державного службовця, в редакції ст. 37 Закону України «Про державну службу» на час призначення пенсії, не змінюючи базовий місяць індексації пенсії, з урахуванням всіх складових, на які нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в тому числі «інші виплати» матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Справу розглянути за відсутністю представника відповідача.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю. Враховуючи, що зазначених клопотань від усіх учасників процесу не надходило та те, що справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, її розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за віком у розмірі 90 % від заробітної плати згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії з урахуванням інших видів виплат згідно з довідкою від 24.11.2016 року №8029/Т/НОМЕР_1, виданою головним управлінням ДФС в Одеській області, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», на які нараховані та утримані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок станом на 01.02.2008 р.

28 листопада 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з заявою про перерахунок пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу» (а.с. 49).

Рішенням Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси №477 від 06.12.2016 року відмовлено у перерахунку пенсії позивача, посилаючись на п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 « Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної індексації грошових доходів, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до вимог ст. 37 цього Закону (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється із сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно із ч. 6 ст. 33 вищезазначеного Закону, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Також, з наведеного вище вбачається, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Пунктом 1 Постанови КМУ №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України №3723, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Середньомісячна сума зазначених виплат за 24 або 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

За приписами ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацію здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Пунктом 4 Порядку, встановлено, що у разі несвоєчасної виплати індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації матеріального забезпечення безробітних здійснюється з місяця, в якому розпочата така виплата (п. 10-1 Порядку).

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року, Європейській соціальній хартії від 03.05.1996 році, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії, переглянутої у 1996 році, держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та Рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі Законом України «Про державну службу».

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з положень ст. 22 Конституції України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зміни в законодавстві, які суттєво звужують соціальні права і суперечать Конституції України, а також нормам міжнародного права, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суд при розгляді конкретної справи застосовує Конституцію України, як акт прямої дії, так як рішення суду повинно ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної індексації грошових доходів, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не змінюючи базовий місяць індексації пенсії, а Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси помилково відмовило позивачу у такому перерахунку пенсії з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов