Справа № 320/3625/17
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.07.2017
Справа № 320/3625/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Редько О.В., при секретарі Мазуріній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі Запорізької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил. Просить суд поновити пропущений десятиденний строк на оскарження ОСОБА_2 про порушення митних правил № 0113/11200/17 від 16.05.2017 року винесеної в.о. начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3; скасувати ОСОБА_2 про порушення митних правил № 0113/11200/17 від 16.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2017 року в.о. начальника Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 було винесено ОСОБА_2 про порушення митних правил № 0113/11200/17. ОСОБА_2 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України у звязку з перевищенням встановленого ст. 95 Митного кодексу України строків доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органів доходів і зборів України. Вважає оспорювану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки вона була винесена з порушенням вимог ст. 467 Митного кодексу України у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, без його присутності, хоча він наполягав на особистій участі, та з порушенням субєктного складу. На підставі викладеного просить поновити строк звернення до суду, постанову скасувати, стягнути з державного бюджету на його користь судовий збір та закрити провадження у справі.

Позивач у судове засідання не зявився. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. Додатково надав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказано, що постанова винесена Житомирською митницею ДФС, однак, як відповідача зазначає Запорізьку митницю ДФС та у резолютивній частині він просить скасувати постанову Запорізької митниці ДФС, в матеріалах справи мається постанова винесена Запорізькою митниці ДФС, а тому суд вважає, що це є технічною помилкою.

Згідно ст. 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засаді змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 283 КпАП України передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. ОСОБА_2 повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не можу бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в АСМО «Інспектор» ДФС 05.02.2017 року, громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС було ввезено на митну територію України автомобіль марки «OPEL SIGNUM», кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак LT JPJ038 в митному режимі «транзит» митною територією України.

Дані обставини визнаються сторонами, у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КАС України вони можуть не доказуватись перед судом.

На момент складання протоколу ОСОБА_1 жодних документів, що підтверджують поломку даного автомобіля, хворобу чи інших документів що пояснюють неможливість вивезення даного транспортного засобу не надавалося. Позивач є резидентом, тому транспортний засіб був ввезений ним на митну територію України в режимі «транзит» та мав бути вивезений ним поза межі митної території впродовж 10 діб, відповідно до вимог ст.95 МК України. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив більше ніж на десять діб, встановлений ст.95 МК України, строку доставки товарів, транспортних засобів, що має ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 3 ст. 470 МК України.

Також судом встановлено, що 16.05.2017 постановою Запорізької митниці ДФС ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МУ України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00грн./а.с. 31-33/

Відповідно до п. 57, 58 ч.1 ст.4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Згідно з ч.1 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені ст. 468-470, 475, 477-481 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів.

За ст. 523 МК України справи про порушення митних правил від імені митниць, розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані і інші, визначені законами обставини.

Відповідно до ст.90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з главою 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

За ч.1, 4 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, позивач 05.02.2017 ввіз в Україну у митному режимі «транзит» легковий автомобіль марки «OPEL SIGNUM», кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак LT JPJ038, однак, його не вивіз та в інший митний режим, відповідно до законодавства, не помістив. При цьому, відповідно до ч.1 ст.93, 95 МК України позивач повинен був доставити даний автомобіль до органу доходів і зборів у строк до 16.02.2017 (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу до 11.02.2017). За таких обставин, позивач, станом на 16.02.2017 перевищив, встановлений ст. 95 МК України строк, більше як на 10 діб.

Стосовно твердження позивача щодо пропущення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 467 МК України суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України та чинне законодавство не містить поняття «триваюче правопорушення». У той же час від правильного визначення моменту, коли правопорушення вважається вчиненим або виявленим, залежить можливість притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Поняття триваючого правопорушення роз'яснювалось листами Міністерства юстиції України від 01.12.2003 № 22-34-1465 та від 17.07.2007 № 22-14-493. Зокрема, зазначалось, що триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином. При цьому фіксація правопорушень та можливість накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил розглядається в кожному окремому випадку в залежності від конкретних обставин справи.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 02.08.2013 №6802-0-4-13/11 триваючими правопорушеннями визначаються правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, у вчиненні якого позивача визнано винним. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на десять діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. Отже, з огляду на викладене, порушення, передбачені ч. 3 ст. 470 МК України є триваючими.

При цьому, листом Міндоходів України від 30.08.2013 № 16666/7/99-99-24-03-09-17 роз'яснено, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих (наприклад, при втраті товарів, недоставлених до митниці у встановлений строк тощо) не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення.

Враховуючи те, що ст. 467 МК України не містить вичерпного переліку триваючих порушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст.469, 477-481, 485 МК України, стягнення за перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки товарів до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, повинно бути накладене не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення такого правопорушення.

Дані норми спростовують твердження позивача в частині того, що правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України є закінченим на 11 день, та не є триваючим.

Факт вчинення позивачем порушення митних правил виявлено Житомирською митницею ДФС, у зв'язку з чим до Запорізької митниці ДФС направлено лист від 17.02.2017 №408/7/06-70-20 «Про опитування громадян» стосовно перевірки у звязку з відсутністю в ЄАІС ДФС України інформації про вивезення за межі митної території України транспортних засобів, що ввезені в митному режимі «транзит».

За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, наявними в АСМО «Інспектор» ДФС 05.02.2017 року, громадянином України ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України автомобіль марки «OPEL SIGNUM», кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак LT JPJ038 в митному режимі «транзит» митною територією України, станом на 07.07.2017 вказаний автомобіль за межі України не вивезено.

ОСОБА_2 за результатами розгляду справи винесена Запорізькою митницею ДФС - 16.05.2017 року, отже, адміністративне стягнення накладено у встановлений ст. 467 МК України строк.

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1, що відповідачем було протиправно позбавлено його прав, закріплених у ст. 498 Митного кодексу України, а також обмежено в ефективному засобі юридичного захисту, чим порушено ст. 13 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод". Так, Запорізька митниця ДФС України завчасно та належним чином повідомляла позивача про дату та час розгляду справи про порушення митних правил, тричі відкладала розгляд вказаної справи за клопотанням позивача, однак останній і вчетверте не з'явився на розгляд справи, не скористався своїми правами, жодного разу не надав письмових пояснень про причини порушення вимог ст. 95 Митного кодексу України та не надав будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки на розгляд його справи, зокрема: лікарняних листів, наказу про відрядження, тощо. Таких доказів позивач не надав і під час розгляду справи судом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає, що безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_1, нівелює завдання КАС України, яким є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. (ч. 1 ст.2 КАС України). А тому розгляд справи за його відсутності, як особи, яка притягується до відповідальності був виправданий задля досягнення завдань КАС України.

За приписами ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 70 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 3 статті 70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та винесення оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил від 16.05.2017 року.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для скасування постанови від 16.05.2017 року, а відтак, відмовляє у задоволенні позову.

На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1до Запорізької митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі п'ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., є правомірною.

Відповідно до 99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлений шестимісячний строк з дня, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

ОСОБА_2, яку позивач просить скасувати, ухвалено 16.05.2017 року. Позивач звернувся до суду 29.05.2016 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 289 КУпАП.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що позивач отримав копію постанови лише 23.05.2017, про що свідчить роздруківка з сайту «Укрпошти», у звязку з чим не мав змоги раніше ознайомитися з постановою митниці та оскаржити її, суд вважає за можливе поновити позивачу строк звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 283, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 90, 93, 95, 102, 381, 467, 470, 494, 522-533, 531 Митного кодексу України та керуючись ст.ст. 9-12, 17-20, 49, 51, 70, 71, 128, 159-163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил відмовити.

ОСОБА_2 може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Редько