Справа № 809/453/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6262/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС України на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ІНВЕСТПРОЕКТ 2012» до Івано-Франківської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення року та рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2017 року позивач - Товариства з обмеженою відповідальність «ІНВЕСТПРОЕКТ 2012» звернувся з позовом до Івано-Франківської митниці ДФС України, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №206060000/2016/000056/2 від 12.10.2016 року та картку відмови №206060000/2016/00085 від 12.10.2016 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Івано-Франківської митниці ДФС України про коригування митної вартості за №206060000/2016/000056/2 від 12.10.2016 року та картку відмови №206060000/2016/00085 від 12.10.2016 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що під час митного оформлення в результаті спрацювання ризиків автоматизованою системою аналізу та управління ризиками було згенеровано профілі ризику. З урахуванням вищевказаної обставини митним органом декларанту було направлено запит про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Проте дана обставина не належить до підстав, виключний перелік яких передбачено нормою ст.53 МК України, що надають право митному органу витребовувати у декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи. Крім того, в судовому засіданні не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст.58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору (контракту). Також встановлено, що оплата за товар та надані транспортні послуги здійснюється після поставки такого товару.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, Івано-Франківська митниця ДФС України оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ТзОВ «ІНВЕСТПРОЕКТ 2012» за допомогою брокера Ільчука В.О. подано до митниці митну декларацію № 206070000/2016/005916 від 11.10.2016 р. на товар «банани свіжі, зелені, врожаю 2016р. сорт - «Кавендіш», категорія якості - екстра, мінімальна довжина 20 см. кількість 19872 кг не в первинній упаковці, 1104 картонних ящиків на 23 дерев'яних палетах, торгова марка - невідома, фірма виробник - немає даних, країна виробництва - Колумбія (СО), країна походження - Колумбія (СО). Відправник «FRUIT FORWARDERS BV» AS AGENTS FOR: LHM, 2676 LM, MAASDIJK/ROTTERDAM/NETHERLANDS. Контракт непрямий. Отримувач - ТзОВ «ІНВЕСТПРОЕКТ 2012», 77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Каракая, 26ж. При поданні ЕМД спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товару у зв'язку з можливим заниженням митної вартості (орієнтовний показник митної вартості розрахований відповідно ПКМУ від 16.09.2015р. № 724 на рівні 0,73 $/кг).

За результатами опрацювання документів поданих до митного оформлення було виявлено розбіжності в Контракті № 17/15 від 17.09.2015р. в п.5 Умови оплати де зазначено що оплата проводиться в доларах США ( рахунок, специфікація в ЕUR). Також наявна цінова інформація в ЄАІС Інспектор 2006 на аналогічні товари де оформлені отримувачем товар протягом 2016р. заявлялись по 2 методу визначення митної вартості 0,576 євро/кг ( 0,65$/кг).

Відповідно до п.2,3 ст.52 Митного кодексу України декларанту було направлено запит про необхідність надати додаткові документи оригінали та/або копії документів зазначених в гр..44 МД та для підтвердження заявленої митної вартості (що прямо передбачено ст. 53 МКУ). Від подання додаткових документів декларант відмовився, та зазначив, що надати затребувані документи не має можливості. Митна вартість товару визначена за другорядним методом ціною договору щодо ідентичнчних товарів (ст.59 Митного кодексу України). Перший метод не застосований, у зв'язку з відсутністю в документах, зазначених в ч.3 ст.53 Митного кодексу України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари (договіру із третіми особами, повязаного із договором про поставку товарів, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, каталогів, специфікацій, прейскурантів).

При цьому, посадовою особою митниці проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 частини другої ст. 55 та Главою 4 Митного кодексу України.

В подальшому, в зв'язку із ненаданням декларантом витребуваних документів та інформації та на підставі викладеного вище, митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації №206070000/2016/00085 від 12.10.2016 р. та рішення про коригування митної вартості №206070000/2016/000056/2 від 12.10.2016р. Митне оформлення вищевказаного товару здійснено по МД від 13.10.2016р. №206060000/2016/005946 з врахуванням картки відмови в прийнятті митної декларації №206070000/2016/00085 від 12.10.2016р. та скасування рішення про коригування митної вартості №206070000/2016/000056/2 від 12.10.2016р.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 17.09.2015 року між ТзОВ «ІНВЕСТПРОЕКТ 2012» та SELL-BAY.COM sp. z o.o. укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів за №17/15 та додаткову угоду за №1 від 04.07.2016 року. На виконання умов даного контракту на митну територію України відповідно до Інвойсу №1288 від 07.10.2016 було ввезено товар на загальну суму 7 789,82 євро.

Також встановлено, що позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення відповідачу була подана декларація митної вартості №206060000/2016/005916 від 11.10.2016р., згідно якої заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару за ціною контракту. Разом із декларацією митної вартості підприємством подано міжнародну транспортну накладну (СМR); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг; рахунок-фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу товару з доповненнями; договір (контракт) про перевезення товару; інформації про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фіто санітарного, радіологічного, ветеринарно-санітарного контролю; фіто санітарний сертифікат, виданий країною експортером; сертифікат про походження товару; заява підприємства; інформаційний код результатів митного огляду; інші некласифіковані документи. Розрахована декларантом митна вартість товару (продукт банан свіжий) згідно наданих документів становить 7 789,82 євро (268 526,92 грн).

Однак, митним органом було повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів (договір між перевізником та експедитором, платіжні документи про здійснення платежів третім особам, каталоги, специфікації, прейскуранти). Зазначені документи декларантом позивача не були подані у зв'язку із їх відсутністю.

12.10.2016 року Івано-Франківською митницею прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів за №206060000/2016/000056/2, яким скориговано вартість товару у більшу сторону, до 10 117, 73 євро (331 745,85 грн.), та картку відмови №206060000/2016/000056 від 12.10.2016 року.

13.10.2016 року Товариство подало декларацію за №206060000/2016/005946 із відстроченням платежу до 10.01.2017 року.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (далі - Кодекс) та іншими законами України.

В силу ст.49 Кодексу встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною ст.51 Кодексу встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.57 Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст.57 Кодексу визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно ч. 3 ст. 57 Кодексу кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ч. 4 ст. 57 Кодексу визначено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У відповідності до ч.1 ст. 58 Кодексу метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.2 ст.58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Частиною 3 ст.58 Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст.52 Кодексу з'явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У відповідності до ч.2 ст.52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ст.53 цього ж Кодексу, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 Кодексу).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Кодексу ).

Частиною 1 ст.54 Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 Кодексу).

Приписами ч.6 ст.54 Кодексу встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.55 Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Із матеріалів справи видно, що під час митного оформлення в результаті спрацювання ризиків автоматизованою системою аналізу та управління ризиками було згенеровано профілі ризику. З урахуванням вищевказаної обставини митним органом декларанту було направлено запит про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Проте дана обставина не належить до підстав, виключний перелік яких передбачено нормою ст.53 МК України, що надають право митному органу витребовувати у декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи.

Крім того, не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст.58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору (контракту).

Встановлено, що оплата за товар та надані транспортні послуги здійснюється після поставки такого товару.

В силу ч.3 ст.53 Кодексу у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів ;6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наявного в матеріалах справи копії Контракту №17/15 від 17.09.2015 року, додаткової угоди №1 до Контракту від 04.07.2016 року і специфікації №5 вбачається, що умови поставки були змінені з СРТ на FCA Роттердам (а.с. 21-29).

Крім того, відповідно до договору про здійснення транспортно-експедиційного обслуговування за №081215, укладеного між позивачем та ТОВ «Захід-Логістик» від 08.12.2015 року, оплата вартості робіт експедитора здійснюється протягом 7 днів після надання копій товарно-супровідних документів і рахунку за транспортно-експедиційні послуги.

Згідно наданого позивачем рахунку-фактури за №265 від 11.10.2016 року, Довідки №8 від 11.10.2016 року та платіжного доручення за №306 від 25.10.2016 року, оплата за надані транспортно-експедиційні послуги була здійснена тільки 25.10.2016 року(а.с.17,18,44). Тобто, на час подачі документів до митного органу та винесення оскаржуваних рішень в Товариства були відсутні платіжні документи, а п.4 ч.2 ст.53 МК України зобов'язує декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, виключно у випадку якщо рахунок сплачено.

За змістом частини другої статті 55 Митного Кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.06. 2012 року за №883/21195, визначено, що митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Однак, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної Митним органом у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №206060000/2016/000056/2 від 12.10.2016 року та картка відмови №206060000/2016/00085 від 12.10.2016 року винесені з порушенням вимог чинного митного законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиноми 1,2 ст.71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак відповідач правомірності свого рішення не довів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС України залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №809/453/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ІНВЕСТПРОЕКТ 2012» до Івано-Франківської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення року та рішення про коригування митної вартості товарів - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повний текст судового рішення виготовлено 11.07.2017 року.