Справа № 808/3191/16
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року (14 год. 35 хв.)Справа № 808/3191/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі Фесик А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» (надалі позивач або ТОВ «Запорізький сталеливарний завод») звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач або ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача: від 12.10.2016 № щодо зменшення відємного значення суми податку на додану вартість (форма «В4») у загальному розмірі 14287,00 грн.; від 12.10.2016 № щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість та донарахування штрафних санкцій (форма «Р») у загальному розмірі 107997,50 грн.; від 13.10.2016 № щодо донарахування грошового зобовязання з військового збору, пені та штрафних санкцій (форма «Д») у загальному розмірі 504,39 грн.; від 13.10.2016 № щодо донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені та штрафних санкцій (форма «Д») у загальному розмірі 5228,78 грн.

Позивачем у позові (т.1, а.с.3-7) зазначено, що з 15.08.2016 по 20.09.2016 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проводилась планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю « Запорізький сталеливарний завод» за період 01.01.2014 по 30.06.2016. За результатами перевірки складено акт №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016. Відповідно до Акта перевірки, на думку перевіряючих, встановлено порушення позивачем вимог: 1. пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.189.9 ст.189 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 86398,00 грн.; 2. пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.189.9 ст.189 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено відємне значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту (рядок 19 декларацій) на загальну суму 14287,00 грн.; 3. пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.1.1. п.170.1. ст.170, п.171.2. ст.171, п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України, а саме не утримання та не перерахування військового збору у розмірі 321,38 грн.; 4. пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.1.1 п.170.1 ст.170, п.171.2 ст.171, п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України, а саме не утримання та неперерахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3314,45 грн. У звязку з не згодою щодо висновків, викладених в акті, позивач подав заперечення до акту перевірки, але ж, листом від 10.10.2016 №3457/10/08-01-14-02-14 заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області позивача повідомлено, що заперечення до акту перевірки залишились без задоволення. На підставі вищезгаданого акта перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області прийняті податкові повідомлення-рішення: 1) від 13.10.2016 № щодо донарахування грошового зобовязання з військового збору у сумі 321,38 грн., пені у сумі 42,54 грн., та штрафних санкцій у сумі 140,47 грн. (форма «Д») у загальному розмірі 504,39 грн.; 2) від 13.10.2016 № щодо донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 3314,45 грн., пені у сумі 434,21 грн. та штрафних санкцій у сумі 1480,12 грн. (форма «Д») у загальному розмірі 5228,78 грн.; 3) від 12.10.2016 № щодо зменшення відємного значення суми податку на додану вартість (форма «В4») у загальному розмірі 14287,00 грн. 4) від 12.10.2016 № щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 86398,00 грн., та донарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість у сумі 21599,50 грн. (форма «Р») у загальному розмірі 107997,50 грн.

Позивач вважає, що висновки відповідача не відповідають існуючим фактам та діючому податковому законодавству. Порушення, викладені у пп. 3.2.1.1. акту спростовуються, на думку позивача тим, що факт викрадення та демонтажу майна підтверджується відкриттям кримінальних проваджень, від 27.07.2014 №0002761 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (викрадення залізничного полотна, що призвело до неможливості доступу підприємству до залізничних вагонів для поставки сировини) та №0002896 від 10.08.2014 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (демонтаж залізничного полотна, що унеможливлює використання його за призначенням у виробництві), які ще знаходяться у провадженні правоохоронних органів. Крім того, постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РО ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 18.09.2014 встановлено факт викрадення залізничного полотна. Під час перевірки позивачем надані акти на списання основних засобів, а також акти на оприбуткування матеріалів, які утворились в результаті розібрання. У спростування відомостей, зазначених пп.2.3 пп.3.5.4 акту позивач зазначає, що за змістом пп.14.1.47, п.14.1 ст.14, 14.1.54 п.14.1 ст.14, 14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України податковим агентом ТОВ «ЗСЗ» має бути за умови правових взаємовідносин безпосередньо з фізичними особами-нерезидентами.

Крім того, відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України визначено, що до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий як додаткове благо зокрема, у вигляді вартості використання житла, інших обєктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання. Проте, відповідачем не прийнято до уваги, що ніяких правових відносин юридична особа - резидент TOB «ЗСЗ» з фізичними особами - нерезидентами не має. Згідно з контрактом №1-2 від 30.07.2015 на придбання індукційної плавильної печі у компанії INDEMAK LTD (Туреччина) підприємство - «Покупець», тобто ТОВ «ЗСЗ», зобовязано сплатити витрати на проживання та харчування на період запуску та гарантійного ремонту обладнання працівників вищезгаданої компанії. ТОВ «ЗСЗ» має правові відносини з продавцем - компанією INDEMAK LTD, працівники якої і здійснювали необхідні роботи, відповідно до вищезгаданого договору. Вважаємо, що у даному випадку, в відповідачем також помилково застосовано норми Податкового кодексу України стосовно оподаткування доходів фізичних осіб. У спростування порушень, викладених у пп.3.5.5 акту позивач зазначає, що відповідно до п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Однак, ТОВ «ЗСЗ» не є роботодавцем для працівників компанії INDEMAK LTD (Туреччина), та всі правовідносини здійснює з компанією відповідно до укладеного контракту №1-2 від 30.07.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (т.2, а.с.8-10), в яких зазначено, що вартість безоплатного проживання та харчування, сплачена юридичною особою - резидентом (тобто, сплачена з джерел походження в Україні) фізичній особі-резиденту та нерезиденту є доходом таких фізичних осіб і підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, така юридична особа відповідно до норм Податкового кодексу України має статус податкового агента і зобовязана утримувати податок із суми такого доходу використовуючи ставку податку, визначену ст.167 Податкового кодексу України. В ході перевірки Запорізькою ОДПІ надано запит №5550/10/08-29-13-04 від 01.09.2016 ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» стосовно надання пояснень, з якою метою були здійснені оплати за проживання та харчування.

Листом від 05.09.2016 ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» надано відповідь вих.№604, відповідно до якої підприємство повідомило, що згідно з контрактом №1-2 від 30.07.2015 на придбання індукційної плавильної печі у компанії INDEMAK LTD (Туреччина) підприємство ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» покупець зобовязано сплатити витрати на проживання та харчування на період запуску та гарантійного ремонту обладнання працівників INDEMAK LTD, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 Атмаса, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згідно наданих первинних документів встановлено: у листопаді 2015 року ФОП ОСОБА_7 сплачені кошти за проживання ОСОБА_4 Атмаса в сумі 6172,80 грн. в готелі «Під дубом» та ТОВ «ОСОБА_8 Менеджмент» сплачені кошти за проживання ОСОБА_5 в сумі 2571,25 грн.; у грудні 2015 року ТОВ «Таврійська Інвестиційна група» сплачені кошти за проживання ОСОБА_3 в сумі 6480,0 грн. та ФОП ОСОБА_9 (рнокпп НОМЕР_1) сплачені кошти за харчування ОСОБА_3 в сумі 2851,0 грн.; у лютому 2016 року ТОВ «Таврійська Інвестиційна група» сплачені кошти за проживання ОСОБА_6 в сумі 3280,08 грн. та ФОП Головань за харчування ОСОБА_6 в сумі 71,0 грн. В результаті вищезазначеного встановлено неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб з доходу фізичних осіб-нерезидентів на загальну суму 3314,45 грн.

З 03.08.2014 в Україні Законом «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 №1621-VI, який набрав чинності 03.08.2014, запроваджено військовий збір. Відповідно до пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України. Згідно з п.162.1 Податкового кодексу України платниками є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. При перевірці банківських документів ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» встановлено, що протягом періоду з 01.08.2014 по 30.06.2016 підприємство нараховувало та виплачувало працівникам суми доходу (заробітна плата), які є обєктом оподаткування військовим збором. Протягом цього періоду підприємством нараховано військового збору в сумі 67219,43 грн., перераховано до бюджету в сумі 63806,33 грн., заборгованість з військового збору складає 3413,10 грн. (за червень 2016р.). Перевіркою встановлено не утримання та не перерахування до бюджету військового збору з доходу фізичних осіб-нерезидентів на загальну суму 321,38 грн. у т.ч. за листопад 2015р. у сумі 131,16 грн.; за грудень 2015р. у сумі 139,96 грн.; за лютий 2016р. у сумі 50,26 грн. Проведеною перевіркою відображених показників за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 у сумі 3927935 грн. на підставі таких документів: головних книг та журналів-ордерів по рахункам 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", 311 "Поточні рахунки в національній валюті", 681 "Розрахунки за авансами одержаними", 701 "Дохід від реалізації продукції", 702 "Дохід від реалізації товарів", 703 "Дохід від реалізації робіт та послуг", 712 "Дохід від реалізації інших оборотних активів", 91 "Загально виробничі витрати" та інш., податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт, договорів з покупцями та замовниками, виписок із банківських рахунків встановлено заниження задекларованих субєктом господарювання показників у в рядку 1.1 "Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України" (колонка А) Декларації з податку на додану вартість на загальну суму 431991 грн. та (колонка Б) ПДВ у сумі 86398 грн. Перевіркою встановлено, що протягом 2014-2015 років підприємство здійснює ліквідацію за самостійним рішенням основних виробничих засобів. Всього ліквідовано основних засобів відповідно до даних бухгалтерського обліку (Дт 976 Кт 10) на загальну суму 431991 грн. До перевірки надані лише акти на списання основних засобів та акти на оприбуткування відходів від ліквідації на загальну суму 339255 грн. Інші документи, які б підтверджували ліквідацію основних засобів без згоди платника податку не надано. При цьому підприємство не нараховує податкові зобов'язання з ПДВ. Всього балансова вартість ліквідованих основних засобі за період з січня 2014 року по грудень 2015 року, на які є акти на списання основних засобів, складає 339255 грн. На вартість ліквідованих основних засобів в сумі 92736 грн. відсутні документи на списання основних засобів.

Крім того, у грудні 2014 року підприємство здійснює ліквідацію основного засобу "Залізнична дорога, інв.№100" балансовою вартістю 220128,42 грн. Причиною ліквідації основного засобу є зникнення залізничного полотна. До Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2014 за №0002761 внесені відомості про те, що в ніч з 25.07.2014 на 26.07.2014 невстановлена особа викрала 70 метрів залізничного полотна, 09.08.2014 за №0002896 внесені відомості про вчинення замаху на викрадення майна ТОВ «Запорізький сталеливарний завод». На момент завершення перевірки досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002761 не завершене, факт викрадення не підтверджено; у кримінальному провадженні №0002896 скасовано постанову про закриття кримінального провадження та направлено на новий розгляд. На момент завершення перевірки досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002896 не завершене, факт викрадення майна не підтверджено. Отже, підприємством занижено базу оподаткування з ПДВ на загальну суму 431991 грн. Оскільки до перевірки не надано документів, які б підтверджували ліквідацію основних засобів без згоди платника податку, тому платник податку, який за самостійним рішенням ліквідує основні виробничі або невиробничі засоби, повинен нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ за операцією з ліквідації таких необоротних активів, виходячи з їх ринкової ціни, визначеної на момент такої ліквідації, за правилами, встановленими пп.14.1.219 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, але не нижче їх балансової вартості.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає позов позивача таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 15.08.2016 по 20.09.2016 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проводилась планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» за період 01.012014 по 30.06.2016, за результатами якої складено акт №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 (т.1, а.с.14-98).

Позивач подав заперечення до акту перевірки, але листом від 10.10.2016 №3457/10/08-01-14-02-14 ГУ ДФС у Запорізькій області повідомило позивача, що заперечення до акту перевірки залишились без задоволення (т.1, а.с.107-114).

Порядок розгляду заперечень на Акт перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 позивачем не оскаржувався.

У висновках Акту перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 зазначено наступне: «Перевіркою встановлено порушення ТОВ "ЗСЗ" вимог: 1. пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.189.9 ст.189 Податкового кодексу України (…), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 86398,00 грн., у тому числі: за липень 2014р. у сумі 5097,00 грн.; за жовтень 2014р. у сумі 686,00 грн.; за грудень 2014 р. у сумі 35058,00 грн.; за січень 2015р. у сумі 39091,00 грн.; за лютий 2015р. у сумі 4385,00 грн.; за серпень 2015р. у сумі 1 894,00 грн.; за жовтень 2015р. у сумі 187,00 грн.; 2. пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.189.9 ст.189 Податкового кодексу України (…), в результаті чого завищено відємне значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту (рядок 19 декларацій) на загальну суму 14287,00 грн., у тому числі: за березень 2014 р. у сумі 3744,00 грн.; за грудень 2014 р. у сумі 10543,00 грн. 3.пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (…), пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п.170.1.1 п.170.1 ст.170, п.171.2 ст.171, п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України (…), а саме не утримання та не перерахування військового збору у розмірі 321,38 грн. за періоди: - листопад 2015р. у сумі 131,16 грн. - грудень 2015р. у сумі 139,96 грн. - лютий 2016р. у сумі 50,26 грн. 4. пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.1.1 п.170.1 ст.170, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України (…), а саме не утримання та неперерахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3314,45 грн. у т.ч. за періоди: - листопад 2015р. у сумі 1311,61 грн. - грудень 2015р. у сумі 1399,65 грн. - лютий 2016р. у сумі 603,19 грн. …» (т.1, а.с.58-59).

Результатом розгляду ГУ ДФС у Запорізькій області Акту перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 стало прийняття щодо ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» податкових повідомлень-рішень: 1) від 13.10.2016 № щодо донарахування грошового зобовязання з військового збору у сумі 321,38 грн., пені у сумі 42,54 грн., та штрафних санкцій у сумі 140,47 грн. (форма «Д») у загальному розмірі 504,39 грн.; 2) від 13.10.2016 № щодо донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 3314,45 грн., пені у сумі 434,21 грн. та штрафних санкцій у сумі 1480,12 грн. (форма «Д») у загальному розмірі 5228,78 грн.; 3) від 12.10.2016 № щодо зменшення відємного значення суми податку на додану вартість (форма «В4») у загальному розмірі 14287,00 грн. 4) від 12.10.2016 № щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 86398,00 грн., та донарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість у сумі 21599,50 грн. (форма «Р») у загальному розмірі 107997,50 грн. (т.1, а.с.99-106).

Судом досліджені Розрахунки сум штрафних санкцій до Акту перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 (т.1, а.с.100, 102, 104, 106).

Зясовано, що ГУ ДФС у Запорізькій області застосовано ставку, передбачену п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України, у розмірі 50%, 75% від донарахованої суми податку.

Як, зокрема, передбачено п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідачем не надано до суду жодного доказу повторного (протягом 1095 днів) вчинення ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» дій, передбачених абз.1 п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України. Відтак, нарахування штрафних санкцій у розмірі 50%, 75% від донарахованої суми податку документально нічим не підтверджено.

В Акті перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 зазначено: «… 3.2.1.1. За період з 01.01.2014 по 31.12.2015 ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 3927935 грн. […] Проведеною перевіркою відображених показників за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 у сумі 3927935 грн. на підставі документів таких документів: головних книг та журналів-ордерів по рахункам 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", 311 "Поточні рахунки в національній валюті", 681 "Розрахунки за авансами одержаними", 701 "Дохід від реалізації продукції", 702 "Дохід від реалізації товарів", 703 "Дохід від реалізації робіт та послуг", 712 "Дохід від реалізації інших оборотних активів", 91 "Загально виробничі витрати" та інш., податкових накладних, видаткових накладних, актів виконаних робіт, договорів з покупцями та замовниками, виписок із банківських рахунків встановлено заниження задекларованих субєктом господарювання показників у в рядку 1.1 "Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України" (колонка А) Декларації з податку на додану вартість на загальну суму 431991 грн. та (колонка Б) ПДВ у сумі 86 398 грн. по періодах: - березень 2014 в сумі 3 743,62 грн.; - липень 2014 в сумі 1352,35 грн.; - жовтень 2014 в сумі 686,14 грн.; - грудень 2014 в сумі 45601,35 грн.; - січень 2015 в сумі 28548,06 грн.; - лютий 2015 в сумі 4385,35 грн.; - серпень 2015 в сумі 1894,02 грн.; - жовтень 2015 в сумі 187,38 грн. Перевіркою встановлено, що протягом 2014-2015 років підприємство здійснює ліквідацію за самостійним рішенням основних виробничих засобів. Всього ліквідовано основних засобів відповідно до даних бухгалтерського обліку (Дт 976 Кт 10) на загальну суму 431991 грн. До перевірки надані лише акти на списання основних засобів та акти на оприбуткування відходів від ліквідації на загальну суму 339 255 грн. Перелік актів на списання основних засобів та актів на приймання відходів від ліквідації основних засобів наведено у додатках №4 та №5 до акту перевірки. Інші документи, які б підтверджували ліквідацію основних засобів без згоди платника податку не надано. При цьому підприємство не нараховує податкові зобов'язання з ПДВ. Всього балансова вартість ліквідованих основних засобі за період з січня 2014 року по грудень 2015 року, на які є акти на списання основних засобів, складає 339255 грн.

На вартість ліквідованих основних засобів в сумі 92736 грн. відсутні документи на списання основних засобів. Крім того, у грудні 2014 року підприємство здійснює ліквідацію основного засобу "Залізнична дорога, інв.№100" балансовою вартістю 220128,42 грн. Причиною ліквідації основного засобу стало викрадення залізничного полотна. ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» направлено до Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області листи від 26.07.2014 №306 та від 09.08.2014 №325 з проханням здійснити заходи по розшуку та притягненню до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які демонтували залізничні колії, які належать підприємству. До Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2014 за №0002761 внесені відомості проте, що в ніч з 25.07.2014 на 26.07.2014 невстановлена особа викрала 70 метрів залізничного полотна, 09.08.2014 за №0002896 внесені відомості про вчинення замаху на викрадення майна ТОВ «Запорізький сталеливарний завод». Станом на момент завершення перевірки досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002761 не завершене, факт викрадення не підтверджено, у кримінальному провадженні №0002896 було винесено постанову про закриття у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та неподанням заяви про вчинення кримінального правопорушення та довідки про вчинення майнової шкоди.

Підприємство не погодилось з закриттям кримінального провадження та направило скарги до Прокуратури Запорізької області, до ГУ МВС у Запорізькій області на бездіяльність співробітників Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області. За результатами розгляду скарг скасовано постанову про закриття кримінального провадження та направлено на новий розгляд. Станом на момент завершення перевірки досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002896 не завершене, факт викрадення майна не підтверджено. Отже, підприємством занижено базу оподаткування з ПДВ на загальну суму 431991 грн. […] Таким чином, на порушення пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.189.9 ст.189 Кодексу ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» занижено базу оподаткування (колонка А) Декларації з податку на додану вартість на загальну суму 431991 грн. та (колонка Б) ПДВ у сумі 86398 грн. по періодах: - березень 2014 в сумі 3743,62 грн.; - липень 2014 в сумі 1352,35 грн.; - жовтень 2014 в сумі 686,14 грн.; - грудень 2014 в сумі 45601,35 грн.; - січень 2015 в сумі 28548,06 грн.; - лютий 2015 в сумі 4385,35 грн.; - серпень 2015 в сумі 1894,02 грн.; - жовтень 2015 в сумі 187,38 грн. […] За період з 01.01.2014 по 30.06.2016 ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» задекларовано податку на додану вартість, який підлягає нарахуванню та сплати в бюджет у сумі 2092719 грн. За період з 01.01.2014 по 30.06.2016 ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» задекларовано податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню ((рядок 23.2) у зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових періодів)) у сумі 343281 грн. […] Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість, який підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за період з 01.01.2014 по 30.06.2016 встановлено його заниження всього у сумі 86398 грн., у тому числі: - березень 2014 в сумі 3743,62 грн.; - липень 2014 в сумі 1352,35 грн.; - жовтень 2014 в сумі 686,14 грн.; - грудень 2014 в сумі 45601,35 грн.; - січень 2015 в сумі 28548,06 грн.; - лютий 2015 в сумі 4385,35 грн.; - серпень 2015 в сумі 1894,02 грн.; - жовтень 2015 в сумі 187,38 грн. В результаті при збільшенні податкових зобовязань у березні 2014 року на 3744 грн. та у грудні 2014 року на 45601 грн., відбулося зменшення відємного значення (у рядку 19) на загальну суму 14287,00 грн., у т.ч. за відповідні податкові періоди: - за березень 2014р. у сумі 3744,00 грн.; - за грудень 2014р. у сумі 10543,00 грн. […] 2.3 Нарахування, утримання, повнота та своєчасність перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб при виплаті доходів громадянам. В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» згідно банківських виписок та первинних бухгалтерських документів були сплачені кошти за проживання та харчування фізичних осіб нерезидентів. […] Отже, вартість безоплатного проживання та харчування, сплачена юридичною особою резидентом (тобто, сплачена з джерел походження в Україні) фізичній особі-резиденту та нерезиденту є доходом таких фізичних осіб і підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, така юридична особа відповідно до норм ПКУ має статус податкового агента і зобовязана утримувати податок із суми такого доходу використовуючи ставку податку, визначену ст.167 ПКУ. В ході перевірки Запорізькою ОДПІ надано запит №5550/10/08-29-13-04 від 01.09.2016 ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» стосовно надання пояснень з якою метою були здійснені оплати за проживання та харчування та вказати ПІБ особи.

Листом від 05.09.2016 ТОВ "Запорізький сталеливарний завод" надано відповідь вих.№604, відповідно до якої підприємство повідомило, що згідно з контрактом №1-2 від 30.07.2015 на придбання індукційної плавильної печі у компанії INDEMAK LTD (Туреччина) підприємство ТОВ "Запорізький сталеливарний завод" покупець зобовязано сплатити витрати на проживання та харчування на період запуску та гарантійного ремонту обладнання працівників INDEMAK LTD, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 Атмаса, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згідно наданих первинних документів встановлено: - у листопаді 2015 року ФОП ОСОБА_7 (рнокпп НОМЕР_2) були сплачені кошти за проживання ОСОБА_4 Атмаса в сумі 6172,80 грн. в готелі "Під дубом" та ТОВ "ОСОБА_8 Менеджмент" () були сплачені кошти за проживання ОСОБА_5 в сумі 2571,25 грн. - у грудні 2015 року ТОВ "Таврійська Інвестиційна група" () були сплачені кошти за проживання ОСОБА_3 в сумі 6480,0 грн. та ФОП ОСОБА_9 (рнокпп НОМЕР_1) були сплачені кошти за харчування ОСОБА_3 в сумі 2851,0 грн. - у лютому 2016 року ТОВ "Таврійська Інвестиційна група" () були сплачені кошти за проживання ОСОБА_6 в сумі 3280,08 грн. та ФОП Головань (рнокпп НОМЕР_3) - за харчування ОСОБА_6 в сумі 71,0 грн. […] В результаті вищезазначеного встановлено не утримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб з доходу фізичних осіб-нерезидентів на загальну суму 3314,45 грн. у т.ч. за листопад 2015року у сумі 1311,61 грн. (8744,05 грн. х 15%) за грудень 2015року у сумі 1399,65 грн. (9331,0 грн. х 15%) за лютий 2016 року у сумі 603,19 грн. (3351,08грн. х 18%). Виходячи з вищевикладеного встановлено порушення вимог пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.1.1 п.170.1 ст.170, п.171.2. ст.171, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України […], а саме не утримання та неперерахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3314,45 грн. […] При перевірці банківських документів ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» […] за період з 01.01.2014 по 31.03.2016 встановлено, що протягом періоду з 01.08.2014 по 30.06.2016 підприємство нараховувало та виплачувало працівникам суми доходу (заробітна плата), які є обєктом оподаткування військовим збором.

Протягом перевіряємого періоду підприємством нараховано військового збору в сумі 67219,43 грн., перераховано до бюджету в сумі 63806,33 грн., заборгованість з військового збору складає 3413,10 грн. (за червень 2016р.). Проведеною перевіркою встановлено не утримання та не перерахування до бюджету військового збору з доходу фізичних осіб-нерезидентів на загальну суму 321,38 грн. у т.ч. за листопад 2015 року у сумі 131,16 грн. (8744,05 грн. х 1,5%) за грудень 2015року у сумі 139,96 грн. (9331,0 грн. х 1,5%) за лютий 2016 року у сумі 50,26 грн. (3351,08грн. х 1,5%) Детальний опис порушення наведено в розділі 3.5.4 даного акту перевірки. Враховуючи вищенаведене перевіркою встановлено порушення пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України […], пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.1.1 п.170.1 ст.170, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України […], а саме не утримання та не перерахування військового збору у розмірі 321,38 грн. за періоди: - листопад 2015р. у сумі 131,16 грн. - грудень 2015р. у сумі 139,96 грн. - лютий 2016р. у сумі 50,26 грн. В порушення вимог пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України […], пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, пп.170.1.1. п.170.1 ст.170, п.171.2 ст.171, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України […]: за не перерахування військового збору за листопад 2015р. грудень 2015р. та лютий 2016р. згідно з вимогами пп.129.1.3 п.129.1, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України […] нарахована пеня в сумі 42,54 грн. …».

Судом досліджено господарські правовідносини, оподаткування яких становить предмет спору по справі, що виникли між ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» (покупець) та компанією INDEMAK LTD (Туреччина) (продавець) за Контрактом №1-2 від 30.07.2015 та Додаткової угоди №1 від 02.11.2015 до нього (т.1, а.с.134-141).

Так, відповідно до пп.9.1.6 п.9.1 Контракту №1-2 від 30.07.2015 (у редакції Додаткової угоди №1 від 02.11.2015) продавець зобовязаний відправити інженера компанії INDEMAK LTD на підприємство замовника після закінчення робіт зі встановлення обладнання, монтажу електричних, гідравлічних та водоохолоджуваних систем. Водночас, згідно пп.9.2.5 п.9.2 Контракту №1-2 від 30.07.2015 (у редакції Додаткової угоди №1 від 02.11.2015) покупець зобовязаний сплатити витрати для керівників компанії INDEMAK LTD, такі як готель, транспорт, витрати на харчування під час запуску печі і у гарантійний період; п.9.2.6 Оплатити роботи з сервісної підтримці (включаючи дорожні витрати, готель та витрати на харчування) (т.1, а.с.141).

Позивачем до Запорізької ОДПІ надано відповідь вих.№604 про те, що згідно з контрактом №1-2 від 30.07.2015 на придбання індукційної плавильної печі у компанії INDEMAK LTD (Туреччина) підприємство ТОВ "Запорізький сталеливарний завод" покупець зобовязано сплатити витрати на проживання та харчування на період запуску та гарантійного ремонту обладнання працівників INDEMAK LTD, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 Атмаса, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згідно наданих первинних документів встановлено: - у листопаді 2015 року ФОП ОСОБА_7 (НОМЕР_2) були сплачені кошти за проживання ОСОБА_4 Атмаса в сумі 6172,80 грн. в готелі "Під дубом" та ТОВ "ОСОБА_8 Менеджмент" () були сплачені кошти за проживання ОСОБА_5 в сумі 2571,25 грн. - у грудні 2015 року ТОВ "Таврійська Інвестиційна група" () були сплачені кошти за проживання ОСОБА_3 в сумі 6480,0 грн. та ФОП ОСОБА_9 (НОМЕР_1) були сплачені кошти за харчування ОСОБА_3 в сумі 2851,0 грн. - у лютому 2016 року ТОВ "Таврійська Інвестиційна група" () були сплачені кошти за проживання ОСОБА_6 в сумі 3280,08 грн. та ФОП Головань (НОМЕР_3) - за харчування ОСОБА_6 в сумі 71,0 грн.

Судом досліджені Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), Акти виконаних робіт з проживання та харчування працівників INDEMAK LTD (т.1, а.с.186-188, 190-203).

До суду позивачем надано документи про факти викрадення та демонтажу майна, наявності з цього приводу кримінальних проваджень від 27.07.2014 №0002761 за ч.1 ст.185 КК України (викрадення залізничного полотна, що призвело до неможливості доступу підприємству до залізничних вагонів для поставки сировини) та №0002896 від 10.08.2014 за ч.1 ст.185 КК України (демонтаж залізничного полотна, що унеможливлює використання його за призначенням у виробництві) (т.1, а.с.115-133).

Судом досліджені Акти на списання основних засобів (Типова форма №ОЗ-3), Накладні на внутрішнє переміщення матеріалів (т.1, а.с.143-149, 160-161, 163-164, 167-185).

Також позивачем надано до суду Акти про виникнення металобрухту, внаслідок фактів викрадень майна (т.1, а.с.150-151, 154-159, 162, 165-166).

В Акті перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 не зазначено про наявність порушень «Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №892/4185, Положень (стандартів) бухгалтерського обліку при здійсненні позивачем обліку операцій, оподаткування яких становить предмет спору.

Вирішуючи спір по суті суд, з урахуванням зазначеного вище, виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як, зокрема, зазначено у Наказі Міністерства статистики України №352 від 29.12.1995 «Про затвердження типових форм первинного обліку»: «Акт на списання основних засобів (форма №ОЗ-3) Форма застосовується для оформлення вибуття основних засобів (крім автотранспортних засобів) при повному або частковому їх списанні. Акт складається у двох примірниках комісією, призначеною керівником підприємства, будови, організації, затверджується керівником підприємства (організації) або особою, на те уповноваженою. Перший примірник акта передають до бухгалтерії, другий залишається у особи, відповідальної за зберігання основних засобів та є підставою для здачі на склад запчастин, що залишилися в результаті їх списання, а також матеріалів, металобрухту і т.п. Витрати по списанню, а також вартість матеріальних цінностей, що надійшли від зносу та розборки будинків, споруд, демонтажу обладнання і т.п. відображають в акті в розділі "Розрахунок результатів списання об'єктів".».

Відповідно до п.5 Розділу І «Положення про інвентаризацію активів та зобовязань», затвердженої 02.09.2014 наказом Міністерства фінансів України №879 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за №1365/26142), інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Як, зокрема, зазначено у п.7 Розділу І «Положення про інвентаризацію активів та зобовязань», проведення інвентаризації є обов'язковим: у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

За приписами п.4 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби"», затверджених 27.04.2000 наказом Міністерства фінансів України №92 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509), терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення: Основні засоби матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Об'єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом (п.33 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби"»).

Як передбачено п.41-43 «Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів», затверджених 30.09.2003 наказом Міністерства фінансів України №561: «Для визначення непридатності основних засобів до використання, можливості їх використання іншими підприємствами, організаціями та установами, неефективності або недоцільності їх поліпшення (ремонту, модернізації тощо) та оформлення відповідних первинних документів керівником підприємства створюється постійно діюча комісія. Постійна діюча комісія: здійснює безпосередній огляд об'єкта, що підлягає списанню; встановлює причини невідповідності критеріям активу; визначає осіб, з вини яких відбулося передчасне вибуття основних засобів із експлуатації, вносить пропозиції щодо їх відповідальності; визначає можливість продажу (передачі) об'єкта іншим підприємствам, організаціям та установам або використання окремих вузлів, деталей, матеріалів, що можуть бути одержані при демонтажі, розбиранні (ліквідації) основних засобів, встановлює їх кількість і вартість; складає і підписує акти на списання основних засобів. 42. В актах на списання наводяться дані, що характеризують об'єкти основних засобів: рік виготовлення або будівництва об'єкта, дата його надходження на підприємство і початок експлуатації, первісна (переоцінена) вартість об'єкта, сума нарахованого зносу, передбачений і фактичний строк корисного використання, проведені ремонти, причини вибуття тощо. У разі списання основних засобів, які вибувають в результаті аварії або стихійного лиха, до акту додається копія акта аварії і зазначаються обставини стихійного лиха. Регістри аналітичного обліку основних засобів, що вибули, додаються до документів, якими оформлені факти вибуття основних засобів. 43. Складені комісією акти на списання основних засобів відображаються в бухгалтерському обліку після їх затвердження (погодження) посадовою особою (керівним органом), уповноваженою згідно законодавства (статуту підприємства) приймати рішення щодо розпорядження (відчуження, ліквідації) об'єктів основних засобів.».

Відповідач в Акті перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016 не висловив зауважень стосовно правильності бухгалтерського обліку позивачем вибуття його основних засобів у звязку з їх ліквідацією (внаслідок викрадення).

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платниками податків вносяться відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Як зазначено у пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин): «постачання товарів будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром. Постачанням товарів також вважаються: (…) д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника; (…). Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням;».

Відповідно до п.189.9 ст.189 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації. Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Аналогічна правова позиція викладена у податковій консультації МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП (вих.№25655/10/28-10-06-11 від 18.11.2015): «… ліквідація основних засобів для цілей оподаткування не розглядається як постачання, у разі, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку (ліквідація у звязку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, у разі викрадення). При цьому дану обставину платник податків має підтверджувати або документами відповідно до законодавства (сертифікат Торгово-промислової палати України, Акти державних, правоохоронних та судових органів, тощо) або поданням контролюючому органу відповідних документів про знищення, розібрання або перетворення основних засобів. Такі документи подаються до податкової декларації з податку на додану вартість за звітний період, у якому виникають такі обставини і здійснюється ліквідація основних засобів.».

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Як зазначено у п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Наведені обставини спростовують факт «заниження податку на додану вартість на загальну суму 86398,00 грн., у тому числі: за липень 2014р. у сумі 5097,00 грн.; за жовтень 2014р. у сумі 686,00 грн.; за грудень 2014 р. у сумі 35058,00 грн.; за січень 2015р. у сумі 39091,00 грн.; за лютий 2015р. у сумі 4385,00 грн.; за серпень 2015р. у сумі 1894,00 грн.; за жовтень 2015р. у сумі 187,00 грн.; завищення відємного значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту на загальну суму 14287,00 грн., у тому числі: за березень 2014р. у сумі 3744,00 грн.; за грудень 2014р. у сумі 10543,00 грн.», як то зазначено Акті перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016.

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці»: «Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.».

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не повязаний з виконанням обовязків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІV Податкового кодексу України).

Як передбачено пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;

Підпунктом 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України визначено, що до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий як додаткове благо зокрема, у вигляді: вартості використання житла, інших обєктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання.

Відповідно до пп.170.10.1 п.170.10 ст.170 Податкового кодексу України доходи з джерелом їх походження в Україні, що нараховуються (виплачуються, надаються) на користь нерезидентів, оподатковуються за правилами та ставками, визначеними для резидентів (з урахуванням особливостей, визначених деякими нормами цього розділу для нерезидентів).

Як зясовано судом і не заперечується сторонами, ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» згідно з Контрактом №1-2 від 30.07.2015 на придбання індукційної плавильної печі у компанії INDEMAK LTD (Туреччина) сплачувало: - у листопаді 2015 року ФОП ОСОБА_7 (який є резидентом з місцем реєстрації в Україні) кошти за проживання ОСОБА_4 Атмаса в сумі 6172,80 грн. в готелі "Під дубом"; ТОВ «ОСОБА_8 Менеджмент» (, яке є резидентом з місцем реєстрації в Україні) кошти за проживання ОСОБА_5 в сумі 2571,25 грн.; - у грудні 2015 року ТОВ «Таврійська Інвестиційна група» (, яке є резидентом з місцем реєстрації в Україні) кошти за проживання ОСОБА_3 в сумі 6480,0 грн.; ФОП ОСОБА_9 (яка є резидентом з місцем реєстрації в Україні) кошти за харчування ОСОБА_3 в сумі 2851,0 грн.; - у лютому 2016 року ТОВ «Таврійська Інвестиційна група» (яке є резидентом з місцем реєстрації в Україні) кошти за проживання ОСОБА_6 в сумі 3280,08 грн. та ФОП Головань (який є резидентом з місцем реєстрації в Україні) - за харчування ОСОБА_6 в сумі 71,0 грн.

Тобто, кошти за проживання, харчування, розміщення отримували резиденти субєкти господарювання, зареєстровані в Україні, а не компанія INDEMAK LTD. Відтак, застосування відповідачем пп.170.10.1 п.170.10 ст.170 Податкового кодексу України не ґрунтується за законі.

Як передбачено п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків. Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування. Встановлені в абзацах першому - сьомому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті.

Відповідно до пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України: «Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. 168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.»

Як передбачено пп.170.1.1 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм). Податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Згідно з п.171.2. ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Як зазначено у п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Судом зясовано і сторонами не заперечується, що готелі, де проживали тимчасово працівники INDEMAK LTD не належать як ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» так і роботодавцю, а належать іншим особам, відтак і застосування відповідачем пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України для визначення складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку є неправомірним.

Також є неправомірним застосування відповідачем пп.170.1.1 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України, оскільки він передбачає оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм), в той же час як за обставинами справи ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» не здавав працівникам INDEMAK LTD у найм (оренду) житлові приміщення.

З урахуванням умов пп.9.2.5 п.9.2 Контракту №1-2 від 30.07.2015 (у редакції Додаткової угоди №1 від 02.11.2015) витрати, повязані з проживанням, транспортуванням та годуванням працівників INDEMAK LTD позивач повинен обліковувати як загальновиробничі витрати при визначенні валових витрат за відповідний звітний податковий період.

Наведені обставини спростовують факт «не утримання та неперерахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3314,45 грн. у т.ч. за періоди: - листопад 2015р. у сумі 1311,61 грн. - грудень 2015р. у сумі 1399,65 грн. - лютий 2016р. у сумі 603,19 грн.», як то зазначено Акті перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016.

Відповідно до пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України.

Як передбачено пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, обєктом оподаткування військовим збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

За приписами пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка військового збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування.

Відповідно до пп.1.5 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у ст.171 Податкового кодексу України.

Наведені вище обставини з встановлення обєкта оподаткування податку з доходів фізичних осіб спростовують факт «не утримання та не перерахування військового збору у розмірі 321,38 грн. за періоди: - листопад 2015р. у сумі 131,16 грн. - грудень 2015р. у сумі 139,96 грн. - лютий 2016р. у сумі 50,26 грн.», як то зазначено Акті перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016.

З урахуванням зазначеного, досліджених документів, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено порушення ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» податкового законодавства України, як то зазначено в Акті перевірки №90/08-01-14-01/33920601 від 27.09.2016.

За відсутності порушень податкового законодавства відсутніми є і підстави для вжиття заходів до позивача, передбачених п.54.3 ст.54, п.123.1, ст.123, п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України.

Звідси, нарахування податкових зобовязань, застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій до позивача, зменшення відємного значення з податку на додану вартість є необґрунтованим.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.

Як зазначено у ч.6 ст.19 Господарського кодексу України, органи державної влади і посадові особи зобовязані здійснювати інспектування та перевірки діяльності субєктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки субєктом владних повноважень у справі було ГУ ДФС у Запорізькій області, то саме з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 1920,27 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов позивача - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

- від 12.10.2016 № НОМЕР_4 щодо зменшення відємного значення суми податку на додану вартість (форма «В4») у загальному розмірі 14287,00 грн.;

- від 12.10.2016 № НОМЕР_5 щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість та донарахування штрафних санкцій (форма «Р») у загальному розмірі 107997,50 грн.;

- від 13.10.2016 № НОМЕР_6 щодо донарахування грошового зобовязання з військового збору, пені та штрафних санкцій (форма «Д») у загальному розмірі 504,39 грн.;

- від 13.10.2016 № НОМЕР_7 щодо донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені та штрафних санкцій (форма «Д») у загальному розмірі 5228,78 грн., винесені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» судовий збір у розмірі 1920,27 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 12.06.2017.

Суддя Л.О. Нестеренко