Справа № 804/2052/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 р. Справа № 804/2052/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
при секретарі Музиці Я.І.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості в розмірі 14 710, 44 грн.,
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі наказу МВС України від 14.05.2007 №150 між відповідачем ДДУВС та ГУМВС України в Дніпропетровській області був укладений адміністративний договір начання ОСОБА_2 Проте, на підставі наказу ДДУВС від 10.05.2012 №47 ос був звільнений з ОВС у Запас збройних сил (з постановкою на військовий облік) за п.63 «ж» (за власним бажанням) Закону №635 від 09.11.2012. У зв`язку із тим, що відповідач не відшкодовує витрати, повязані з його утриманням у Дніпропетровську державному університеті внутрішніх справ, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №804/2052/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим конвертом, який міститься в матеріалах справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надала письмові пояснення по справі, в яких підтримала позовні вимоги, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України та ГУНП в Україні з 2011 по 2016 рік.
Згідно з наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (далі - ДДУВС) від 01.08.2011 № 62 ос відповідач був зарахований з 01.08.2011 курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС.
01.08.2011 р. на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 565 - XII) та наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 між відповідачем, ДДУВС та ГУМВС України в Дніпропетровській області був укладений адміністративний договір - договір навчання відповідача у ДДУВС.
Наказом МВС України від 19.05.2011 № 77/462/263 було запроваджено проведення експерименту з підготовки фахівців для МВС України. На виконання вимог даного наказу ОСОБА_2 наказом ДДУВС від 10.05.2012 р. № 47 ос був звільнений з ОВС у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за п. 63 «ж» (за власним бажанням) Закону № 565 - XII.
З 15.05.2012 по 13.05.2013 проходив Службу в Збройних силах та звільнений в запас Збройних сил на підставі Указу Президента України №635 від 09.11.2012 р.
Після проходження служби в межах вищезгаданого експерименту відповідач був поновлений на службі в ОВС (наказ ДДУВС від 14.05.2013 р. № 120 ос) та відповідач переведений на другий курс денної форму навчання факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції (наказ ДДУВС від 14.05.2013 р. № 121 ос).
Практика із направленням курсантів для проходження військової служби була запроваджена протягом року в якості експерименту в період 2012-2013 рр.
Згідно з наказом ДДУВС від 30.05.2014 р. № 172 відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав диплом фахівця та був направлений до ОВС.
Згідно з наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 01.06.2014 № 156 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, призначений оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Криворізького районного відділу ГУ МВС Дніпропетровської області.
Згідно з наказом ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 21.11.2016 № 329 о/с Відповідач був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 5 80-VIII).
Враховуючи те, що відповідач звільнився з ОВС за власним бажанням до закінчення трирічного терміну після завершення навчання, але не відшкодував витрати на навчання в ДДУВС в добровільному порядку, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із означеним позовом.
Згідно із ст. 9 Закону України Про міліцію (який діяв станом на час укладання договору про навчання відповідача, призначення та звільнення його з посади), на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.
Відповідно до ст. 24 Закону України Про військовий обов'язок і військову службу, початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов'язаних.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1410 від 15.12.1997 р. затверджено єдину систему військової освіти, до якої входить позивач.
Відповідно до ст. 18 Закону України Про міліцію, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідна норма міститься і в Законі України Про Національну поліцію.
Спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі МВС України особи, яка в подальшому за власним бажанням звільнилася з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну після закінчення навчання.
Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (далі - Порядок) затверджено постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2007 № 313.
Відповідно до п. 1, 2 Порядку, визначено механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі:
- дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни;
- відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Згідно з п. 3 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України, та особою.
Відповідно до ч. 1 п. 6 Порядку, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх здійснюється в судовому порядку.
Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв; іншими витратами Виконавця у звязку з утриманням Особи в університеті (п. 4.4.1 адміністративного Договору).
Вказана довідка направлялась відповідачу, однак доказів відшкодування витрат до суду не надано.
Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладу, головним управлінням або управлінням МВС та відповідною особою.
Наказом Міністерства внутрішніх справ № 150 від 14.05.2007 на виконання постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ № 313 від 01.03.2007 року, та відповідно до вимог законів України Про вищу освіту, Про міліцію, з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно якого передбачено відшкодування вказаних витрат.
Спільним Наказом МО України, МФ України, МВС України, МТЗ України, АДПС України, УДО України, СБ України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 р. затверджено Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 419).
Відповідно до п.2.1 Порядку № 419, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Оскільки відповідача звільнено з ОВС за п. 64 ж Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням), що підпадає під п.п. 4.2 п. 4 Договору, виходячи з формулювання причин звільнення, він повинен відшкодувати витрати кошти, повязані з його утриманням у ДДУВС.
Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача судового збору на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, суд виходить із того, що згідно положень частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Таким чином, на день розгляду справи судом, чинне законодавство містить заборону на стягнення з відповідача здійснених судових витрат суб'єктом владних повноважень, будь-який інший порядок повернення суб'єкту владних повноважень здійснених судових витрат законодавством не передбачений.
Оскільки суд при вирішенні вимог, заявлених у позовних заявах та клопотаннях, керується виключно нормами та вимогами, встановленими в нормативних актах, суд не може без наявності відповідної норми перебирати на себе функції законодавчого органу, та в даному випадку встановлювати порядок повернення здійснених судових витрат суб'єкту владних повноважень, що може бути визначено виключно законами України.
З огляду на все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості в розмірі 14 710, 44 грн. підлягають частковому задоволенню судом.
Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості в розмірі 14 710, 44 грн. - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 04 липня 2017 року.

Суддя ОСОБА_3