Справа № 824/207/17-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/207/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В.О.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

05 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства "Лілія" на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Лілія" до Міністерства аграрної політики та продовольства України, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області, Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту агропромислового розвитку, Хотинської районної державної адміністрації в особі управління агропромислового розвитку про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року приватне підприємство "Лілія" звернулося до суду з позовом до Міністерства аграрної політики, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області, Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту агропромислового розвитку, Хотинської районної державної адміністрації в особі Управління агропромислового розвитку, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило: визнати протиправною бездіяльність Міністрерства аграрної політики та продовольства України щодо незабезпечення порядку використання коштів Державного бюджету України на 2017 рік в розмірі 614 200 грн. для перерахування на рахунки приватного підприємства "Лілія" з метою погашення бюджетної заборгованості перед приватнимм підприємством "Лілія" за державною програмою КПК 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними"; стягнути з Державного бюджету України в особі Міністерства аграрної політики на користь приватнго підприємства "Лілія" компенсацію за бюджетною програмою КПК 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними" в розмірі 614200.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду - скасувати, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.12.2013 р. №772 "Про розподіл коштів за бюджетною програмою 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників та нагляд за ними" затверджено розподіл коштів за бюджетною програмою 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними" для погашення кредиторської заборгованості, яка утворилась на 01.01.2013 року у виноградарстві і садівництві (п.1.1); розподіл коштів між суб'єктами господарювання, які займаються хмелярством, для погашення кредиторської заборгованості, яка утворилась на 01.01.2013 р. (п.1.2); розподіл коштів по фінансуванню галузевих науково-дослідних установ (зміцнення матеріально-технічної бази) для погашення кредиторської заборгованості, яка утворилась станом на 01.01.2013 р. за бюджетною програмою 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними" (п.1.3); розподіл коштів за програмою 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними" для компенсації витрат у садівництві та виноградарстві (п.1.4). Зазначеним наказом за ПП "Лілія" розподілено кошти для погашення кредиторської заборгованості, яка утворилась станом на 01.01.2013 року у виноградарстві та садівництві за КЕКВ 2610 в сумі 640000,00 грн. та по КЕКВ 2610 - 376000,00 грн.

Згідно листа від 02 березня 2017 року №01-42-08-04 управління агропромислового розвитку Хотинської районної державної адміністрації за ПП "Лілія" обліковується кредиторська заборгованість за бюджетною програмою 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними" в сумі 770600,00 грн.

Станом на 01.01.2017 року обсяг кредиторської заборгованості за бюджетною програмою 2801350 "Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними" складає: по КЕКВ 2610: 350200,00 грн., по КЕКВ 3210: 264000,00 грн. (а.с.14 т.1).

Зважаючи на бездіяльність відповідачів щодо не компенсації відсоткової ставки за кредитними платежами, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали виходив з того, що позовна заява подана з пропущенням строку звернення, передбаченого ст.99 КАС України, а отже наявні підстави для залишення її без розгляду на підставі ст. 100 КАС України, з чим не погоджується колегія суддів, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст.100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналізуючи вищезазначені приписи КАС України, колегія суддів зауважує, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Із матеріалів справи слідує, що позов ПП "Лілія" містить вимоги щодо оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень та стягнення з Державного бюджету України заборгованості, шляхом списання з наявних бюджетних програм Міністерства аграрної політики та продовольства.

Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити.

Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Таким чином, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що бездіяльність суб'єктів владних повноважень в даному випадку є видом пасивної поведінки та має триваючий характер, що не дає можливості встановлення конкретної дати, від якої можливо обчислювати строк звернення до суду.

Однак, згідно розподілу коштів за Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.12.2013 року №772 «Про розподіл коштів за бюджетною програмою 2801350 «Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та мідників і нагляд за ними» для погашення кредиторської заборгованості, яка утворилась станом на 01.01.2013 року в галузі садівництва, позивачеві виділено 640 000,00 грн. з них: відповідно до КЕКВ 2610 («Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям») - 376 000,00 грн.

Водночас за приписами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених главою 8 КАС України строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

У випадку, коли суб'єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб'єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що даному випадку позивачем не пропущений строк звернення до суду встановлений КАС України, що свідчить про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення, не з'ясував чи порушені суб'єктивні права, свободи або інтереси позивача, в чому полягає таке порушення та коли відбулося.

Разом з тим, колегія суддів враховує також і судову практику Європейського Суду з прав людини.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

З огляду на встановлені обставини у справі, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального законодавства, позбавивши при цьому права позивача на звернення до суду.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання, а тому ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства "Лілія" задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Лілія" до Міністерства аграрної політики та продовольства України, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області, Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту агропромислового розвитку, Хотинської районної державної адміністрації в особі управління агропромислового розвитку про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.