Справа № 826/144/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2017 року № 826/144/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення податкової заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості 50000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у відповідач має податковий борг з транспортного податку у розмірі 50000,00 грн. який на день звернення до суду відповідачем не сплачена і існує більше 60 днів з дня надсилання податкової вимоги.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просити стягнути податковий борг у судому порядку.

Відповідач письмових пояснень по суті позову не надав, хоча був належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач є власником транспортного засобу, що є об'єктом оподаткування в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Судом встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг з транспортного податку фізичних осіб у розмірі 50000,00., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 08.05.2015 № 0019-17 у розмірі 25000,00 грн. та податкового повідомлення-рішення від 13.07.2016 № 0004-1305 у розмірі 25000,00 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України введено новий податок з громадян України транспортний податок.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 цього Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, який визначений відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, чинній на момент прийняття податкового повідомлення рішення).

Пунктом 267.4 ст. 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України.

Згідно пп. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України органи внутрішніх справ зобов'язані до 01.04.2015 подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості необхідні для розрахунку податку. З 01.04.2015 органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Відповідно до пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Сума визначеного транспортного податку, відповідно до пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України, фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 08.05.2015 № 0019-17 та від 13.07.2016 № 0004-1305 направлені на адресу відповідача, однак до податкового органу повернуто конверти з довідкою ф.20 «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо сплати відповідачем податкового зобов'язання з визначеного податку, як і не надано доказів оскарження ним податкового повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку.

В силу вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

10.12.2015 на підставі ст.59 ПК України податковим органом сформовано податкову вимогу на суму 25000,00 грн. Вказана вимога та рішення отримане відповідачем 28.03.2016.

Вказана вимога на адресу відповідача, однак до податкового органу повернуто конверт з довідкою ф.20 «за закінченням терміну зберігання».

Належних доказів оскарження в адміністративному чи судовому порядку зазначених податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення відповідачем не надано.

Станом на час розгляду справи сума податкового зобов'язання є узгодженою та відповідачем не сплачена, відтак за ним рахується податковий борг в розмірі 50000,00 грн., наявність якого також підтверджена даними інтегрованої картки.

Органи державної податкової служби згідно п. 20.1.8 ст. 20 ПК України мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи те, що сума податкового зобов'язання відповідача є узгодженою та у встановлені законом строки ним не сплачена, відповідачем доказів погашення зазначеного боргу не надано, як і заперечень проти позову, суд вважає, що подані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення по справі в порядку скороченого провадження про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 1832, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Державного бюджету України податковий борг у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) 00 коп. на бюджетний рахунок № 0008 (одержувач: УДКСУ у Подільському районі м. Києва, код одержувача 37975298, банк одержувача ГУДКУ у м. Києві, МФО 820019).

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда