Справа № 816/2419/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 р.Справа № 816/2419/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представник відповідача - Гаспарян С.С.

представник позивача - Васюта А.І.

представник позивача - Корнієнко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2017р. по справі № 816/2419/16

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.12.2016 № , № , № , № , № , № .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він не погоджується із висновками позапланової виїзної перевірки, що набрала форму акту від 18.11.2016 № 526/16-31-22-01-09/03361661, оскільки підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з контрагентами ТОВ БК «Техекс» та ПАТ «Енергомережа» оформлені належними первинними документами та правомірно і в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Зроблений відповідачем висновок про понаднормативне використання позивачем води є безпідставним, оскільки жодною нормою Податкового кодексу України не встановлено право податкових органів здійснювати контроль у сфері використання і охорони вод. Відповідачем не наведено доказів притягнення підприємства чи його посадових осіб до відповідальності за порушення водного чи екологічного законодавства у зв'язку з понаднормовим використанням води. Витрати підприємства відображалися в бухгалтерському обліку одночасно із зменшенням активів або збільшенням зобов'язань, присуджені позивачу рішенням суду штрафні санкції за невиконання договірних відносин в бухгалтерському обліку відповідно до стандартів обліку за принципом подвійного запису зроблено проводки ДТ 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки» та Кт 685.5 «Розрахунки з іншими кредиторами».

Також, позивач зазначив, що причиною пропуску ним строку реєстрації податкових накладних в ЄРПН стало не зарахування контролюючим органом коштів на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ, передбаченого Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» №643VIII та постановою Кабінету Міністрів України №967 від 18.11.2015 і, як наслідок, відсутність у КП ПОР «Полтававодоканал» вільних обігових коштів, які необхідно було перераховувати на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ.

Крім того, зазначив, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір повинні сплачуватися одночасно із виплатою працівнику доходу. Дата отримання постанови про відкриття виконавчого провадження не є датою нарахування доходу та податку, оскільки відкриття виконавчого провадження не є фактичним виконанням рішення суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року адміністративний позов Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 01 грудня 2016 року № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 29 208 514 грн. (двадцять дев'ять мільйонів двадцять вісім тисяч п'ятсот чотирнадцять гривень); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 01 грудня 2016 року № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за податковими зобов'язання в розмірі 449 783 грн. (чотириста сорок дев'ять тисяч сімсот вісімдесят три гривні), за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 112 445,75 грн. (сто дванадцять тисяч чотириста сорок п'ять гривень сімдесят п'ять копійок); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 01 грудня 2016 року № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями в розмірі 176 782 грн. (сто сімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дві гривні), за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 44 195,50 грн. (сорок чотири тисячі сто дев'яносто п'ять гривень п'ятдесят копійок); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 01 грудня 2016 року № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 11 600,96 грн. (одинадцять тисяч шістсот гривень дев'яносто шість копійок); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 01 грудня 2016 року № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 780,81 грн. (сімсот вісімдесят гривень вісімдесят одна копійка). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 7, 9, 86, 159 КАС України, ст. 129 Конституції України, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.8 ст. 138, п.п. 140.4.2 п. 140.4, п. 140.3 ст. 140, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176, п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 201.10 ст. 201 ПК України, Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови в частині задоволення позовних вимог, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову в цій частині та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 17.10.2016 по 11.11.2016 посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлень від 11.10.2016 №2115, №2116, №2117, №2158, згідно наказу №1289 від 05.10.2016 проведено планову виїзну перевірку КП ПОР "Полтававодоканал" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2016.

За наслідками проведеної перевірки КП ПОР "Полтававодоканал" відповідачем складено акт від 18.11.2016 № 526/16-31-22-01-09/03361661 (а.с. 20-98 т.1), яким зафіксовані порушення:

1) п. п. 14.1.36 п. 14.1 статті 14, п. п. 134.1.1 п. 134.1 статті 134, п. п.140.4.2 п. 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, Наказу Міністерства Фінансів України №246 від 20.10.1999 р. «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» в результаті чого:

-занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток за 2015 на загальну суму 29208514 грн.

-занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2016 на загальну суму 29208514 грн.;

2) п. 138.8 статті 138, п. 140.3 статті 140 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 449783 грн.;

3) п. 198.5 статті 198 та п. 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 176782 грн., в т.ч.:

- за серпень 2014 у сумі 97615 грн.,

- за вересень 2015 року у сумі 79167 грн.;

4) п. 201.10 ст. 201, п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних на суму штрафних (фінансових) санкцій 49747,1 грн.;

5) п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у результаті чого несвоєчасно перераховано у грудні 2015 року до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 43509,61 грн.;

6) п.п. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у результаті чого несвоєчасно перераховано у грудні 2015 року до бюджету військовий збір у сумі 3308,90 грн. (а.с. 20-98 т. 1).

На підставі даних висновків акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 01.12.2016:

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 29208517 грн. (а.с. 118 т. 1);

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 562228,75 грн., в т.ч. за податковими зобов'язання в розмірі 449783 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 112445,75 грн. (а.с. 117 т. 1);

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 220977,50 грн., в т.ч. за податковими зобов'язаннями в розмірі 176782 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 44195,50 грн. (а.с. 116 т. 1);

- № , яким до КП ПОР "Полтававодоканал" застосовано штраф на загальну суму 49747,10 грн, з якої за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 496122,31 грн застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 49612,80 грн, за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 623,06 грн застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 124,60 грн, а також за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 32,43 грн застосовано штраф у розмірі 30% у сумі 9,70 грн. (а.с. 115 т.1);

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 11600,96 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 8033,52 грн., пеня в розмірі 3567,44 грн. (а.с. 114 т. 1);

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 780,81 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 517,68 грн., пеня в розмірі 263,13 грн. (а.с. 113 т. 1).

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податкові повідомлення-рішення № від 01.12.2006 р., № від 01.12.2016 р., № від 01.12.2016 р., № від 01.12.2016 р., № від 01.12.2016 р. прийняті відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позовних вимог.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 01.12.2016 № , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, при перевірці собівартості наданих послуг водопостачання із застосуванням нормативу втрат води, встановлено, що КП ПОР "Полтававодоканал" до фактичних витрат з надання послуг водопостачання та водовідведення для населення у 2014 році включено понаднормативні витрати питної води в розмірі 513,1 тис.куб.м.

Мотивуючи свої доводи відповідач вказує на те, що поточні індивідуальні технологічні нормативи використання питної води КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", затверджені 16.12.2011 року на строк до 19.10.2016, затверджені рішеннями виконкому Полтавської міської ради 21.11.2011 року, узгоджено з органами місцевого самоврядування: начальником управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області, начальником Полтавського регіонального управління водних ресурсів, головою комісії з проведедення реорганізації НАЕР, згідно яких нормативні витрати та втрати води затверджені в розмірі до 30% піднятої води та становить 7780,351 тис.куб.м. (поточний ІТНВПВ), а саме: - втрати при підйомі та очищенні води - 425,737 тис.куб.м.; - втрати води з системи ПВР - 4904,441 тис.куб.м; - технологічні витрати - 839,471 тис.куб.м.; - не обліковані витрати води з системи ПВР - 1583,62 тис.куб.м.; - витрати води на утримання ЗСО - 12,25 тис.куб.м.; - витрати на господарські потреби працівників водопроводу - 14,832 тис.куб.м.

За даними Звітів про обсяги натуральних показників ліцензіатів з централізованого водопостачання та/або водовідведення протягом 2014 року обсяг підйому води становив - 25749,07 тис.куб.м, подано в мережу - 25489,86 тис.куб.м, обсяг реалізації послуг по водопостачанню - 18735,78 тис.куб.м. Втрати - 7313,29 тис.куб.м.

Згідно даних Звітів про обсяги натуральних показників ліцензіатів з централізованого водопостачання та/або водовідведення (форма № 4-НКП-водопостачання/водовідведення), що ;кладені КП ПОР "Полтававодоканал", фактичні втрати питної води після II підйому (код рядка 100) складають 6764,68 тис. куб. м, а втрати питної води після II підйому за нормою (код рядка ПО) вкладають 6251,28 тис. куб.м., різниця становить 513,1 тис. куб. м.

До собівартості робіт (послуг) підприємств водопровідно-каналізаційного господарства включаються усі витрати по добуванню, виробництву і транспортуванню споживачам питної води, а також по прийманню, відведенню і очищенню води для її подальшого використання чи випуску у водойми (в тому числі гарячої води, а також води, яка проходить процес очищення на загальноміських спорудах).

Собівартість обчислюється за видами технологічних процесів (піднімання води, подача її в мережу, очищення та подача споживачам) та за видами послуг - водопостачання та водовідведення.

Витрати по статті включаються в собівартість робіт (послуг) по виробничій собівартості води.

Не включаються до первісної вартості запасів, а належать до витрат того періоду, в якому вони були здійснені (встановлені), такі витрати та втрати: понаднормові втрати і недостачі запасів; проценти за користування позиками; витрати на збут; загальногосподарські та інші подібні витрати, які безпосередньо не пов'язані з придбанням і доставкою запасів та приведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання в запланованих цілях.

Виробнича собівартість у 2014 році КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" складається з витрат, понесених в ході водопостачання та водовідведення: матеріальні витрати, витрати на оплату праці, нарахування на заробітну плату, амортизація основних фондів, нематеріальних активів, витрати на електроенергію, перекачка стоків, підкачка та транспортування води через мережу Полтавтеплоенерго, виготовлення техн. документації, спецдозволи, проектні роботи, виготовлення документів на землю, розрахунки індивідуальних нормативів використання води.

Крім того, собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) включаються також втрати у межах норм природного убутку.

При цьому, за висновками ревізорів, КП ПОР "Полтававодоканал" не виключало понаднормативні втрати води та витрати з виробничої собівартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що становлять 513,1 тис. куб. м.

Відповідно до структури тарифу на централізоване водопостачання КП ПОР "Полтававодоканал" (додаток 2 до постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 20.08.2014 № 772, затвердженого департаментом тарифної політики та регулювання відносин у сфері централізованого водопостачання та водовідведення) тариф на централізоване водопостачання на 2014 рік становить 4,87 грн/куб.м.

Відповідно до п.140.3 ст.140 Податкового кодексу України до витрат не включається сума фактичних втрат товарів, крім втрат у межах норм природного убутку чи технічних (виробничих) втрат та витрат із розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, що не перевищують розмір, визначений Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним центральним органом виконавчої влади, або іншим органом, визначеним законодавством України.

Правила цього пункту не застосовуються до електричної та/або теплової енергії при визначенні витрат платників податків, пов'язаних із передачею та/або постачанням електричної та/або теплової енергії.

Отже, перевіряючі дійшли висновку, що витрати КП ПОР "Полтававодоканал" понад норми технічних (виробничих) втрат не включаються до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а тому підприємством завищено собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг на суму понаднормових втрат води в розмірі 2498797 грн. (513 тис.куб.м х 4,87 грн./куб.м.).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно не погодився з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Основним видом здійснення діяльності позивача є КВЕД 36.00 - забір, очищення та постачання води.

На користування надрами Державною службою геології та надр України КП ПОР "Полтававодоканал" видано спеціальні дозволи № № 5163, 5166, 5164, 4139, 1957, 4140, 4137, 4138, 4136 та підприємством отримано дозволи на здійснення спеціального водокористування: №№0828/Пол, 0322/Пол, 0301/Пол, 0251/Пол, 2480/Пол, 0442/Пол, №3337, №3336.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) (в редакції на момент виникнення спірних відносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (абз.1 п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України).

Згідно з п. 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничих витрат, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до п.140.3 ст.140 Податкового кодексу України до витрат не включається сума фактичних втрат товарів, крім втрат у межах норм природного убутку чи технічних (виробничих) втрат та витрат із розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, що не перевищують розмір, визначений Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним центральним органом виконавчої влади, або іншим органом, визначеним законодавством України.

Зі змісту Податкового кодексу України слідує, що словосполучення "фактичні витрати" у тексті самого Кодексу не є тотожними поняттю витрат, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податку на прибуток підприємств та складаються з: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Тобто, під фактичними витратами у розумінні п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України, потрібно розуміти дійсні витрати, які на противагу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податку на прибуток підприємств, передбачених п. 138.1 ст. 138 ПК України, не слід обраховувати із собівартості придбаних та реалізованих товарів, яка складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів.

Колегія суддів зазначає, що питна вода - це не готова продукція, вона не зберігається на складі підприємства, її вартість складається із витрат на технологічний процес видобування, підготовки до реалізації, доведення до стандартів якості, транспортування, тощо, які понесені у відповідному періоді. Cобівартість наданих послуг з централізованого водопостачання обчислюється відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати». Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) встановлюється підприємством.

Згідно Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, за дебетом субрахунку 947 ведеться облік нестач грошових коштів та інших цінностей і витрат від псування цінностей і втрат від псування цінностей, що виявлені в процесі заготовлення, переробки, збереження та реалізації.

Субрахунок 947 «Нестача і витрати від псування цінностей» кореспондує з рахунками: 10 «Основні засоби», 30 «Каса», 20 «Виробничі запаси», 22 «Малоцінні та швидкозношувані предмети», 25 «Напівфабрикати», 26 «Готова продукція», 28 «Товари».

Відповідно до Посібника з бухгалтерського обліку для підприємств комунальної галузі, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 02.02.2004 №20, витрати понесені на видобування, транспортування та постачання води підприємством обліковується за дебетом бухгалтерського рахунку 23 «Виробництво», відповідних субрахунків за видами послуг та бухгалтерського рахунку 90 «Собівартість реалізації» субрахунку 903 «собівартість реалізованих робіт і послуг» (а.с. 26-29 т.5).

Таким чином, в обліку витрат на виробництво комунальних послуг підприємством комунальної галузі не використовується в робочому плані рахунків рахунок 26 «Готова продукція» та субрахунок 947 не кореспондує з рахунком 23 «Виробництво», а тому операційні витрати і втрати води є прямими витратами.

Виробнича собівартість послуги по водопостачанню враховує всі витрати по підйому, очищенню та доставці споживачам питної води.

Завершене виробництво по основній операційній діяльності підприємством не обліковується, не формується собівартість виготовлених товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що відповідачем первинні документи, які підтверджують витрати по водовідведенню/водопостачанню підприємства (акти виконаних робіт, банківські виписки тощо), рахунки та субрахунки комунального підприємства, на яких обліковується собівартість реалізованих робіт і послуг не перевірялися, оцінка їх контролюючим органом не надавалася.

Як на доказ перевищення підприємством втрати питної води після II підйому за нормою на 513,1 тис. куб. м., відповідач посилається лише на звіт про обсяги натуральних показників ліцензіатів з централізованого водопостачання та/або водовідведення (форма № 4-НКП-водопостачання/водовідведення) за грудень 2014 року, шляхом співставлення рядка 100 «фактичні втрати питної води після II підйому», що складають 6764,68 тис. куб. м, та рядка 110 «втрати питної води після II підйому за нормою», що складають 6251,28 тис. куб.м.

Колегія суддів зазначає, що звіт про обсяги натуральних показників ліцензіатів з централізованого водопостачання та/або водовідведення (форма № 4-НКП-водопостачання/водовідведення), згідно Правил організації звітності, що подається до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (НКРЕКП) від 11.10.2013 №202 подається до територіального органу Комісії - Управління Національної комісії, що здійснює державне регулювання комунальних послуг у Полтавській області.

Відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014, НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань здійснює, крім іншого, державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері комунальних послуг: діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно вказав на те, що звіт про обсяги натуральних показників ліцензіатів з централізованого водопостачання та/або водовідведення (форма № 4-НКП-водопостачання/водовідведення) не є первинним документом та документом податкового чи бухгалтерського обліку.

Позивач здійснює свою діяльність відповідно до Ліцензії на послуги централізованого водопостачання та водовідведення №500066, виданої НКРЕКП 24.05.2012.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" затверджено порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 10 Порядку, формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, у тому числі галузевих технологічних нормативів використання питної води на підприємствах водопровідно-каналізаційного господарства з урахуванням основних особливостей технологічних процесів конкретного виробництва, техніко-економічних розрахунків, кошторисів з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Тариф на централізоване водопостачання - вартість одиниці (1 куб. м) централізованого водопостачання чи водовідведення відповідної якості як грошовий вираз суми планованих економічно обґрунтованих витрат та планованого прибутку.

Матеріалами справи підтверджено, що тариф на централізоване водопостачання КП ПОР "Полтававодоканал" на 2014 рік становить 4,87 грн/куб.м., структуру якого затверджено департаментом тарифної політики та регулювання відносин у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, згідно додатку 2 до постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 20.08.2014 № 772 (а.с. 38 т.5).

Поточні індивідуальні технологічні нормативи використання питної води КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", затверджені 16.12.2011 року на строк до 19.10.2016, затверджені рішеннями виконкому Полтавської міської ради 21.11.2011 року, згідно яких нормативні витрати та втрати води затверджені в розмірі до 30% піднятої води та становлять 7849,702 тис.куб.м. (поточний ІТНВПВ).

Згідно даними річного балансу ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення КП ПОР «Полтававодоканал», затвердженого Департаментом тарифної політики та регулювання відносин у сфері водопостачання та водовідведення НКРЕКП, рівень втрат, передбачений тарифом - 7529,80 тис.куб.м., фактичний рівень втрат за даними форми №4-НКП за 2014 рік складає 7313,28 тис.куб.м., тобто економія складає 216,52 тис.куб.м.

Колегія суддів зазначає, що питання нормативу втрат та витрат питної води, дотримання установлених тарифів на комунальні послуги відноситься до компетенції регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних.

До матеріалів справи представником позивача надано акт №116 від 19.06.2015 перевірки НКРЕКП дотримання КП ПОР "Полтававодоканал" ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення за 2014 рік, згідно якого НКРЕКП не виявлено порушень КП ПОР "Полтававодоканал" правил провадження ліцензованої діяльності у сфері централізованого водопостачання і водовідведення, дотримання установлених тарифів на комунальні послуги. Зокрема заначено, що рівень втрат води в мережах відповідає рівню, передбаченому Річним балансом ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення КП ПОР «Полтававодоканал», затвердженого Департаментом тарифної політики та регулювання відносин у сфері водопостачання та водовідведення НКРЕКП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зроблений відповідачем висновок про понаднормативне використання позивачем води є безпідставним, а тому висновок ГУ ДФС у Полтавській області щодо порушення позивачем п. 138.8 статті 138, п. 140.3 статті 140 Податкового Кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 449783, є не правомірним та недоведеним.

Щодо встановленого перевіркою порушення, що полягає у завищенні витрат за 2015 рік на суму 29208517, у зв'язку з чим КП ПОР "Полтававодоканал" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 29208517, колегія суддів зазначає наступне.

В ході проведення перевірки, встановлено порушення позивачем п. п. 14.1.36 п. 14.1 статті 14, п. п. 134.1.1 п. 134.1 статті 134, п. п.140.4.2 п. 140.4 статті 140 Податкового Кодексу України, Наказу Міністерства Фінансів України №246 від 20.10.1999 р. «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» в результаті чого: занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток за 2015 на загальну суму 29208514 грн., занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2016 на загальну суму 29208514 грн.

При розгляді витрат згідно регістрів бухгалтерського обліку (журналів ордерів оборотно-сальдових відомостей) встановлено заниження рядка «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток)» та рядка 4 «Об'єкт оподаткування», Декларації за 2015 рік на суму 29 208 514 грн. в зв'язку із включенням штрафів, пені, неустойки в сумі 29 208 514 грн., які не були сплачені підприємством, тобто не понесені витрати, що не призвело до зменшення власного капіталу підприємств.

До такого висновку податковий орган дійшов при розгляді бухгалтерських документів щодо взаємовідносин позивача з ВАТ «Полтаваобленерго», у зв'язку з чим, встановлено що КП ПОР «Полтававодоканал» віднесено до рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати за 2015 рік штрафи, пені, неустойки в сумі 29 208 514 грн., які не були сплачені дебітору ПАТ «Полтаваобленерго», тобто КП «Полтававодоканалом» не понесені витрати, що не призвело до зменшення власного капіталу підприємства.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно спростував такі висновки податкового органу, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2004 між ВАТ «Полтаваобленерго» (постачальник) в особі Полтавської філії та КП ПОР «Полтававодоканал» (споживач) було укладено договір на постачання електричної енергії №94, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити електричну енергію, а споживач оплатити постачальнику електричну енергію.

На виконання умов даного договору за період з 01.12.2013 року по 19.01.2015 року постачальник поставив, а споживач спожив активну електроенергію на загальну суму 52 370 019,78 грн.

Разом з тим, заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 31 526 437,42 грн. та за реактивну електроенергію в сумі 44 767,82 грн. споживачем не сплачені.

За несплату заборгованості ПАТ «Полтаваобленерго» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до КП ПОР «Полтававодоканал» про стягнення заборгованості в сумі 62 475 482,95 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.04.2015 №917/132/15 позов ПАТ «Полтаваобленерго» до КП ПОР «Полтававодоканал» стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з КП ПОР «Полтававодоканал» на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» 31526437,42 грн.- заборгованість за активну електричну енергію, 44767,82 грн. - заборгованість за реактивну електричну енергію, 1768843,38 грн. - пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 23 851 225,24 грн. - інфляційні нарахування за активну електроенергію, 3368896,79 грн.- три проценти річних за активну електроенергію, 128 007,42 грн. - інфляційні нарахування за перетоки реактивної електроенергії, 18 461,50 грн. - три проценти річних за перетоки реактивної електроенергії, 73 080,00 грн. - відшкодування витрат зі сплати судового збору (а.с. 56-62 т.2).

В бухгалтерському обліку КП ПОР «Полтававодоканал» розрахунки за претензіями, які пред'явлені постачальниками за штрафами, пенею, неустойками відповідно до Інструкції про застосуванню Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господаря операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 обліковано на рахунку 685.5 «Інші кредитори».

При цьому по кредиту субрахунку 685.5 «Інші кредитори» рахується кредитове сальдо в сумі 61 963 904,47 грн.

Так, відповідно оборотно-сальдових відомостей та журналу-ордеру по рахунку 685.5 «Інші кредитори» з 31 526 437,42 грн.- заборгованість за активну електричну енергію, 44767,82 грн. - заборгованість за реактивну електричну енергію, 1 768 843,38 грн. - пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 23 851 225,24 грн. - інфляційні нарахування за активну електроенергію, 3 368 896,79 грн. - три проценти річних за активну електроенергію, 128 007,42 грн. - інфляційні нарахування за перетоки реактивної електроенергії, 18 461,50 грн. - три проценти річних за перетоки реактивної електроенергії, 73 080,00 грн. - відшкодування витрат зі сплати судового збору, позивачем у 2015 році на рахунок 948 «Визнані штрафи, пені неустойки» віднесено суму штрафів, пені, неустойки в розмірі 29 208 514,47 грн., яка в свою чергу віднесена до рядка 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати за 2015 рік.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 ПК України).

Відповідно до п. 137.1 ст. 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Водночас, в силу приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначено "Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 (далі Положення №318).

Згідно п. 4 Положення №318 об'єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов'язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 Положення №318).

Із пояснень представника позивача, судом встановлено, що оскільки підприємством позивача визнано нараховані, згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 14.04.2015 №917/132/15, штрафи та пеня, КП ПО «Полтававодоканал» у бухгалтерському обліку відповідно до стандартів обліку за принципом подвійного запису зроблено такі проводки: Дт 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки» в сумі 29 208 514 грн. та КТ 685.5 «Розрахунки з іншими кредиторами» на суму - 29 208 514 грн.

Рядок 2180 "Інші операційні витрати" Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2015 рік сформований позивачем відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку на суму 29 208 514 грн. грн. (оборот по дебету рахунку 94 за період 2015 рік).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, статтею 4 цього Закону визначено принцип нарахування та відповідність доходів і витрат незалежно від виду суб'єкту господарювання. Цей принцип означає, що для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

За приписами п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 П (С)БО 16 "Витрати" Положення №318).

Пунктом 7 П(С)БО "Витрати" вказано, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Розділом III "Податок на прибуток підприємств" Податкового кодексу України не передбачено коригування фінансового результату до оподаткування на різниці за штрафами, пенею, неустойкою.

При цьому згідно п. 20 П (С)БО 16 "Витрати" Положення №318, до інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи"; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов'язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов'язаннями, що пов'язані з операційною діяльністю підприємства); втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; витрати на утримання об'єктів соціально-культурного призначення; інші витрати операційної діяльності.

Отже, понесені витрати у вигляді визнаних платником податку штрафів, пені, неустойки за порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання беруть участь при визначенні фінансового результату до оподаткування відповідно до правил бухгалтерського обліку без подальшого його коригування на такі витрати.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що інформація, яка міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

За визначенням, наведеним у пункті 3.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Відповідно до пункту 3.6 Положення №88 форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробки та використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 затверджено Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій (далі - Інструкція № 291).

У відповідності абз. 4 вказаної Інструкції субрахунки використовуються підприємствами, виходячи з потреб управління, контролю, аналізу й звітності та можуть ними доповнюватися введенням нових субрахунків (рахунків другого, третього порядків) із збереженням кодів (номерів) субрахунків цього Плану рахунків. Порядок ведення аналітичного обліку та кореспонденції рахунків, що не наведена в Інструкції, встановлюється підприємством, виходячи з норм цієї Інструкції, положень (стандартів) бухгалтерського обліку, інших нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку та управлінських потреб.

На рахунку 94 "Інші витрати операційної діяльності" ведеться облік витрат операційної діяльності підприємства, крім витрат, які відображаються на рахунках 90 "Собівартість реалізації", 91 "Загальновиробничі витрати", 92 "Адміністративні витрати", 93 "Витрати на збут".

Облік визнаних економічних санкцій за невиконання підприємством законодавства та умов договорів ведеться на субрахунку 948 "Визнані штрафи, пені, неустойки".

За дебетом рахунку відображається сума визнаних витрат, за кредитом - списання на рахунок 79 "Фінансові результати"

На субрахунку 685 "Розрахунки з іншими кредиторами" ведеться облік операцій, які не передбачені для обліку на інших субрахунках рахунку 68 "Розрахунки за іншими операціями", а саме: з різними організаціями за операціями некомерційного характеру (учбовими та науково-дослідними закладами тощо); за іншими операціями.

Таким чином, боржник за першою з подій - визнанні штрафу, пені, неустойки, відновить ці витрати відповідно до П(С)БО 16 на субрахунок 948 і у звітному періоді відображає в р. 2180 «Інші операційні витрати» форми 2 Звіту про фінансові результати за відповідний період.

Рахунок 31 "Рахунки в банках" призначено для обліку наявності та руху грошових коштів, що знаходяться на рахунках в банку, які можуть бути використані для поточних операцій. За дебетом рахунку 31 "Рахунки в банках" відображається надходження грошових коштів, за кредитом - їх використання.

Облік розрахунків за поточною дебіторською заборгованістю з різними дебіторами за авансами виданими, нарахованими доходами, за претензіями, за відшкодуванням завданих збитків, за позиками членів кредитних спілок та за іншими операціями ведеться на рахунку 37 "Розрахунки з різними дебіторами".

На субрахунку 374 "Розрахунки за претензіями" ведеться облік розрахунків за претензіями, які пред'явлені постачальникам, підрядникам, транспортним та іншим організаціям, а також за пред'явленими їм та визнаними штрафами, пенею, неустойками.

Із пояснень представника позивача вбачається, що на погашення зобов'язань ПАТ «Полтаваобленерго» підприємством була здійснена оплата в квітні та листопаді 2016 року та відображено в бухгалтерському обліку в квітні 2016 року: Дт 3776-Кт311 - 1700303,16 грн. (примусове стягнення коштів з розрахункового рахунку підприємства згідно ВП №48959803), ДТ6855-Кт3776-1700303,16 грн. (відображення погашення заборгованості, зменшення суми зобов'язань); в листопаді 2016 року: Дт 6855-Кт311 - 3639507,39 грн. (погашення заборгованості з розрахункового рахунку підприємства)

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність відображення операції на рахунках обліку Дт 948 Кт 685 на суму 29 208 514 грн та включення КП ПОР «Полтававодоканал» до складу інших операційних витрат р. 2180 звіту про фінансові результати за 2015 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що твердження відповідача про зменшення КП ПОР «Полтававодоканал» від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за звітний 2015 рік у розмірі 29 208,514 грн. є безпідставними, а тому при прийнятті податкового повідомлення - рішення від 01.12.2016 № відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо висновків перевірки про порушення позивачем правил формування податкового кредиту за результатами взаємовідносин із контрагентами ПАТ «Холдингова компанія «Електромережа» та ТОВ «Будівельна компанія «Техекс», колегія суддів зазначає наступне.

25.09.2015 між КП ПОР "Полтававодоканал" (далі - довіритель) та ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа» (Повіренний) укладений Договір доручення №48, згідно якого ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа» (Повіренний) в порядку та на умовах визначених договором довіритель доручає повіреному за винагороду та за довірителя вчинити наступні дії:

- пошук суб'єктів господарювання, які відповідають вимогам щодо погашення заборгованості за спожиту електроенергію згідно Постанови КМУ №375 від 04.06.15,

- укладання від імені довірителя з такими суб'єктами господарювання відповідних правочинів,

- представництво інтересів довірителя перед державними органами з питань проведення взаєморозрахунків.

Довіритель зобов'язаний сплатити повіреному винагороду в сумі 950 000 грн.

На виконання умов договору КП ПОР «Полтававодоканал» здійснив попередню оплату за юридичні послуги згідно платіжного доручення №3119 від 28.09.2015 року на суму 475 000 грн (а.с. 73-80 т.2).

ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа» на адресу КП ПОР «Полтававодоканал» виписано податкові накладні на загальну суму 475 000 грн. (в т.ч. ПДВ 79166,67 грн.), на підставі якої позивачем до складу податкового кредиту включено суму податку на додану вартість у розмірі 79 166,67 грн.

Проте, після здійснення даної фінансової операції послуги на адресу КП ПОР «Полтававодоканал» згідно з умовами договору не надійшли, у зв'язку із чим відбулося пряме порушення договірних зобов'язань з боку ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа».

Як слідує з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням умов договору ПАТ «Холдінговою компанією «Електромережа», КП ПОР «Полтававодоканал» звернулося до Господарського суду м.Києва з позовом до ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа» про стягнення грошових коштів (авансовий платіж) у сумі 475 000 грн. за договором доручення №48 від 25.09.2015 року у зв'язку з його невиконанням.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 27.04.2016 року по справі № 910/2621/16, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016, позов КП ПОР «Полтававодоканал» про стягнення з ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа» аванс платежу в розмірі 475 000 грн. задоволено (а.с. 6-121 т.2).

Таким чином, рішенням Господарського суду м.Києва від 25.09.2016 року підтверджено факт не виконання ПАТ «Холдінгова компанія Електромережа» умов договору доручення №48 від 25.09.2015 року, не надання юридичних послуг КП ПОР «Полтававодоканал».

Відповідно акту звірки взаємних розрахунків з ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа» на 13.02.2017 року рахується Д-т сальдо в сумі 475 000 грн. на користь КП «Полтававодоканал».

Також, з матеріалів справи вбачається, що між КП ПОР «Полтававодоканал» та ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» укладено договори про закупівлю робіт за державні кошти:

- від 13.09.2013 договір про закупівлю робіт за державні кошти №6/т на виконання будівельних робіт по реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по вул. ковпака та вул. Курчатова в м. Полтава способом санації та часткової перекладки (3 ділянка) на суму 2 084 988,00 грн. (а.с. 91-99 т.2);

- від 13.09.2013 №5/т на виконання будівельних робіт по реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по вул. ковпака та вул. Курчатова в м. Полтава способом санації та часткової перекладки (4 ділянка) на суму 2 670 774,00 грн. (а.с. 83-90 т.2).

На виконання вищевказаних договорів, КП ПОР «Полтававодоканал» отримано від ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» податкові накладні на загальну суму 1 426 728,60 грн. (в т.ч. ПДВ - 237 788,10 грн.), по яких відобразило суму податку на додану вартість у складі податкового кредиту за відповідний період.

Матеріалами справи підтверджено, що в серпні 2014 року позивачем перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» аванс на придбання матеріалів на реконструкцію каналізаційного колектору в розмірі 30% на суму 625 496,40 грн.

В бухгалтерському обліку відображено: Дт Кт 3216 - 625 496,40грн.

Згідно актів виконаних робіт форми КБ-2в в листопаді 2014 року ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» виконано роботи по реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по вул. Ковпака та вул. Курчатова в м. Полтава способом санації та часткової перекладки (3 ділянка) на суму 11 628,00 грн.

В бухгалтерському обліку вищевказана господарська операція відображена наступним чином: Дт 1522 - Кт - 9 690,00грн. Дт 6441 - Кт 631.0 - 1 938,00грн.

Згідно даних акту форми КБ-2в в листопаді 2014 року ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» виконано роботи по реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по Ковпака та вул. Курчатова в м. Полтава способом санації та часткової перекладки (4 ділянка) на суму 802 975,20 грн.

В бухгалтерському обліку вищевказана господарська операція відображена наступним чином: Дт 1522 - Кт 631.0 - 669 146,00 грн., Дт 6441 - Кт 631.0- 133 829,20грн.

В грудні 2014 року в бухгалтерському обліку було проведено коригування (сторно) вартість виконаних робіт по реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по вул. Ковпака та вул.Курчатова в м. Полтава способом санації та часткової перекладки (4 ділянка) на суму 29 835,56 грн.

Також в грудні 2014 року в бухгалтерському обліку КП ПОР «Полтававодоканал» було проведено коригування вартості виконаних робіт по реконструкції каналізаційного колектору м'ясокомбінату по вул. Ковпака та вул. Курчатова в м. Полтава способом санації та часткової перекладки (3 ділянка) на суму 1 984,33грн (а.с. 100-132 т.2).

Таким чином, позивачем перераховано TOB «Будівельна компанія «Техекс» кошти в розмірі 1 426 728,60 грн. ( в т.ч. ПД - 237 788,10 грн.), а вартість виконаних підрядних робіт за вищевказаними об'єктами складає лише 786 751,97 грн. ( в т. ч. ПДВ - 13 1125,32 грн.).

27.05.2016 року ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» повернуто кошти КП ПОР Полтававодоканал» в сумі 54 286,39 грн., у зв'язку з чим КП ПОР «Полтававодоканал» проведено коригування податкового кредиту на суму ПДВ - 9 047,73грн.

Сума заборгованості склала 585 690,24 грн.( в т.ч. ПДВ - 97 615,04 грн.).

У зв'язку з невиконанням контрагентом умов договорів про закупівлю робіт за державні кошти від 13.09.2013 КП ПОР «Полтававодоканал» направило до Господарського суду Харківської області позовну заяву про стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» заборгованості в сумі 639 976,63 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.01.2016 позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» заборгованість у сумі 296 114 грн. (а.с. 23-31 т.2)

Не погодившись із сумою заборгованості, КП ТОР «Полтававодоканал» подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 11.01.2016 року.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 (а.с. 32-42 т.2) рішення Господарського суду Харківської області від 11.01.2016 року в частині стягнення заборгованості з ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» в сумі 296 114 грн. скасовано та стягнуто з ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» на користь КП ПОР «Полтававодоканал» грошові кошти в сумі 54286,40 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2016 (а.с. 54-55 т. 2) постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 та рішення Господарського суду Харківської області від 11.01.2016 у справі №922/2407/15 скасовано, а справу направлено для нового розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.01.2017 в частині стягнення з ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» на користь позивача 585690,23 грн. в позові КП ПОР «Полтававодоканал» відмовлено, припинено провадження по справі в частині стягнення 54286,40 грн, на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (а.с. 43-53 т.2).

На підставі викладеного перевіряючими зроблено висновок, що формування позивачем податкового кредиту від ПАТ «Холдінгова компанія «Електромережа» та ТОВ «Будівельна компанія «Техекс» призвело в подальшому до виникнення у КП ПОР «Полтававодоканал» податкових зобов'язань, внаслідок чого КП ПОР «Полтававодоканал» лише було сформовано податковий кредит та занижено суму зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету.

Якщо покупцем на дату перерахування попередньої (авансової) оплати за товари/по слуги був сформований податковий кредит, але такі товари/послуги від постачальника так і не отримані, то покупець у зв'язку з невикористанням товарів/послуг в межах господарської діяльності втрачає право на нарахування податкового кредиту та повинен на дату списання дебіторської заборгованості збільшити податкові зобов'язання, де база оподаткування визначається виходячи із вартості придбання таких товарів/послуг.

Таким чином, відповідач вважає, що виконуючи вимоги п. 198.5 ст.198 та ст.199 Податкового кодексу України позивач зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання з договірної вартості робіт (послуг).

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 198.3, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, усі належним чином оформлені податкові накладні по відносинам КП ПОР «Полтававодоканал» з контрагентами є у наявності, що не заперечувалось відповідачем.

Суд зазначає, що податкові накладні в силу приписів податкового закону є підставою для формування податкового кредиту та використовуються платником при відображенні при декларуванні та (або) підтвердженні показників податкової звітності.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про дебіторську заборгованість та її розкриття у фінансовій звітності визначається Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року за № 237 (далі за текстом - Положення).

За визначенням пункту 4 Положення "безнадійна дебіторська заборгованість" - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.

Згідно вимоги підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;

в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;

г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, пов'язаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах;

ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, яка не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб);

д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією;

е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;

є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості;

ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

з) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки.

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, зважаючи на те, що на момент відображення позивачем податкового кредиту за господарськими операціями із вищевказаними контрагентами, строк виконання судових рішень не минув; контролюючим органом не надано доказів стосовно неможливості виконання контрагентами судових рішень; а строк позовної давності не минув, обгрунтовано дійшов висновку про те, що дебіторська заборгованість за невиконаними договорами не набула статусу безнадійної.

За таких обставин, доводи відповідача щодо наявності безнадійної дебіторської заборгованості, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, а відтак збільшення на дату списання дебіторської заборгованості КП ПОР «Полтававодоканал» податкових зобов'язань, де база оподаткування визначається виходячи з вартості придбання таких товарів/послуг є передчасним та безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 01.12.2016, яким КП ПОР "Полтававодоканал" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 220 977,50 грн., в т.ч. за податковими зобов'язаннями в розмірі 176782 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 44195,50 грн., винесено відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Окрім того, перевіркою повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету військового збору та податку на доходи фізичних осіб встановлено порушення КП ПОР «Полтававодоканал» п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, у результаті чого несвоєчасно перераховано у грудні 2015 року до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 43509,61 грн. та військовий збір у сумі 3308,90 грн.

Як наслідок контролюючим органом позивачу визначено суму грошового зобов'язання:

- з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 11 600,96 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 8033,52 грн., пеня в розмірі 3567,44 грн.;

- з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 780,81 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 517,68 грн., пеня в розмірі 263,13 грн.

Визначення спірних сум штрафних (фінансових) санкцій та пені, в даному випадку, відповідачем пов'язується із несвоєчасним перерахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету із сум у вигляді винагороди, сплаченої на користь ОСОБА_4 на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2015 року (ВП №49705649) у загальній сумі 111 399,48 грн.

Так, перевіркою встановлено, що заборгованість КП ПОР «Полтававодоканал» виникла перед ОСОБА_4 у результаті не виконання зобов'язань за договором №б/н від 01.09.2016 про передачу працівниками роботодавцю майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності створених ними при виконанні службових обов'язків, предметом якого була передача прав на одержання в Україні патенту на корисну модель «Пристрій для діагностики та блокування потоку рідин низького тиску в трубопроводах».

Згідно договору Роботодавець зобов'язується виплатити Працівникам винагороду в наступному порядку: щомісячно за використання Роботодавцем інтелектуальної власності у власному виробництві у вигляді фіксованої суми у розмірі 7 500 грн. ОСОБА_4 до закінчення дії договору.

Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2015 року (справа №554/4091/15-ц, провадження №2/554/1920/2015) та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 01.12.2015 року (справа №554/4091/15-ц, провадження №22- ц/786/3600/15) постановлено стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на користь ОСОБА_4 суму заборгованості у розмірі 167 420 грн., пеню у розмірі 11 388,00грн., 3% річних у розмірі 6 265,03грн., інфляційні збитки у розмірі 35 520 грн., судові витрати у розмірі 2 205,95грн. разом 222 798,98 грн (а.с. 1-5 т. 2).

У грудні 2015 року виконавчий лист №554/4091/15-ц, виданий Октябрським районним судом м. Полтави 16.12.2015, передано для примусового виконання до віділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22.12.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 49705649 з примусового виконання виконавчого листа №554/4091/15-ц, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 16.12.2015, та встановлено строк для добровільного виконання рішення в 7-денний строк з моменту винесення постанови (а.с. 133 т. 1).

Дана постанова отримана позивачем 24.12.2015, про що сторонами у справі не заперечується.

Згідно, із наявними у справі доказами, КП ПОР «Полтававодоканал» сплачено на користь ОСОБА_4 на виконання постанови від 22.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження: 02.03.2016 згідно платіжного доручення №1474 на суму 37 133,16 грн., 13.04.2016 згідно платіжного доручення №1473 на суму 37133,16 грн., 27.05.2016 згідно платіжного доручення №3159 на суму 37 133,16 грн. (а.с. 134,136,138 т. 2).

Відповідач в акті перевірки в обґрунтування висновків про несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету із сум у вигляді винагороди, посилається на те, що оскільки підприємством 24.12.2015 отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2015 року про стягнення з КП ПОР «Полтававодоканал» на користь ОСОБА_4 заборгованість у загальній сумі 222 798,98 грн., а тому 24.12.2015 року є датою нарахування доходу та податку, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу.

Згідно пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 18.1 ст.18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Згідно пп. 164.1.2 п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Пунктом 164.2.3. пп.164.2 ст.164 Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи від продажу об'єктів майнових і немайнових прав, зокрема інтелектуальної (промислової) власності, та прирівняні до них права, доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами), об'єкти права інтелектуальної промислової власності та прирівняні до них права (далі - роялті), у тому числі отримані спадкоємцями власника такого нематеріального активу.

Згідно із пп.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків від бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім виш визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті), якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (у 2015 році - 12180 гривень).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п. 164.6 ст.164 Податкового кодексу України цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовувалася ставка 20 відсотків.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до Податкового кодексу України в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - платників податків.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

При цьому, об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Таким чином, позивач є платником військового збору.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст.168 Кодексу (пп.1.4 п.16 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).

Згідно із пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України встановлено, що якщо оподатковуваний дохід нараховуєтьсяподатковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Таким чином, сума доходу у вигляді авторської винагороди, нарахована позивачем на підставі рішення суду, оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб у місяці його фактичного нарахування, або якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Як зазначалося вище, КП ПОР «Полтававодоканал» нараховано та сплачено на користь ОСОБА_4 дохід у вигляді винагороди: 02.03.2016 згідно платіжного доручення №1474 на суму 37133,16 грн., 13.04.2016 згідно платіжного доручення №1473 на суму 37133,16 грн., 27.05.2016 згідно платіжного доручення № 3159 на суму 37133,16 грн.

Із пояснень представника позивача судом встановлено, що позивачем одночасно із нарахуванням і виплатою на користь ОСОБА_4 доходу у вигляді винагороди перераховано до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень (а.с 135, 137, 139-142 т.2) та не заперечується сторонами у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновок відповідача про несвоєчасне перераховання у грудні 2015 року до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 43509,61 грн. та військового збору у сумі 3308,90 грн. не підтверджений належними і допустимими доказами, а тому визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 11 600,96 грн., та з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 780,81 грн. є безпідставним.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що, що відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення при прийнятті податкових повідомлень - рішень:

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 29 208 517 грн.;

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 562 228,75 грн., в т.ч. за податковими зобов'язання в розмірі 449783 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 112445,75 грн.;

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 220 977,50 грн., в т.ч. за податковими зобов'язаннями в розмірі 176 782 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 44195,50 грн.;

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 11 600,96 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 8033,52 грн., пеня в розмірі 3567,44 грн.;

- № , яким КП ПОР "Полтававодоканал" визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 780,81 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 517,68 грн., пеня в розмірі 263,13 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в наведеній частині є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтверження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року по справі № 816/2419/16 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2017р. по справі № 816/2419/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 07.07.2017 р.