Справа № 310/4167/17
Суддя: Черткова Н. І.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/4167/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Мазняк О.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,відповідача - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську адміністративну справу за позовом Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби Запорізької області до громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця з України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить видворити відповідача за межі України у примусовому порядку, посилаючись на те, що останній без законних на те підстав перебуває на території України. Стосовно ОСОБА_4 13.03.2015 року Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення № 1 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4.

13.03.2015 р. до Бердянської міжрайонної прокуратури було направлено повідомлення про прийняття рішення про примусове повернення громадянина ОСОБА_4.

Рішення про примусове повернення ОСОБА_4 супроводжувалось забороною подальшого в'їзду в Україну строком на три роки до 13.03.2018 року.

Громадянин ОСОБА_4 13.03.2015 р. отримав другий примірник рішення про його примусове повернення та зобов'язався виїхати за межі України не пізніше 12.04.2015 року. Однак, відповідачем дане рішення у добровільному порядку не виконано, він ухиляється від його виконання.

21.04.2015 року громадянин ОСОБА_4 звертавсядо ГУДМС України в Одеській області та отримав довідку про звернення за захистом в Україні, термін дії якої було продовжено до 12.07.2015 року.

13.01.2016 року з ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшла відповідь про відмову у наданні статусу біженця ОСОБА_4, вилученню у вищезазначеного громадянина довідки та копія його розписки. Але, не зважаючи на рішення про примусове повернення за межі України, громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_4 26.02.2016 року, уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_5.

Позивач вказав, що громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_4 прибув на територію України з метою навчання, але у зв'язку із відрахуванням з вищого навчального закладу за академічну заборгованість та порушення умов контракту, втратив законні підстави для подальшого перебування. Адміністративне стягнення, накладене за здійснення адміністративного правопорушення не виконав. Рішення про примусове повернення до теперішнього часу не виконав, продовжує злісно ухилятись від виконання такого рішення.

Позивач зазначив, що ОСОБА_4 грубо порушує законодавство України, у зв'язку з чим має бути примусово видворений з України.

Разом з адміністративним позовом позивачем до суду було надано клопотання про затримання громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Конакрі, Республіка Гвінея та поміщення його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають не території України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є громадянином Республіки Гвінея, що підтверджується копією паспорта Республіки Гвінея серії НОМЕР_1, виданого 15 червня 2007 року. Судом встановлено, що в 2008 році відповідач прибув на територію України через КПП «Бориспіль» з метою навчання в Харківському автомобільно-дорожньому університеті по паспорту громадянина Республіки Гвінея, який був втрачений на території України, за отриманням посвідки не звертався, навчання в університеті покинув та поїхав до м. Донецьк, де був працевлаштований. В ході судового розгляду встановлено, що в 2015 році відповідач, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Донецькій області приїхав до м. Бердянськ, де мешкає по теперішній час. Встановлено, що за порушення правил перебування в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні, у відношенні громадянина ОСОБА_4 складений протокол про адміністративне правопорушення МЗП 088711 від 12.03.2015 р. за ч.1 ст.203 КУпАП.

Начальником Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області 12.03.2015 р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_4 у вигляді штрафу розміром 510 грн.

Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

З урахуванням частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено що постанову про накладання адміністративного стягнення ОСОБА_4 не оскаржував. У встановлені строки штраф не сплатив

З метою забезпечення виконання вимог частини другої статті 308 КУпАП, Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області 27.03.2015 р. за вих. № 2317/02-1255 до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області було направлено постанову про накладання адміністративного стягнення у відношенні громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4.

06.04.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

05.05.2015 року за вих. № 2317/02-1885 повторно направлено постанову про накладання адміністративного стягнення у відношенні громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4.

25.06.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

13.03.2015 року Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 1 про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4, що підтверджується копією зазначеного рішення.

13.03.2015 року за вих. № 2317/02-1038 до Бердянської міжрайонної прокуратури було направлено повідомлення про прийняття рішення про примусове повернення громадянина ОСОБА_4

Рішення про примусове повернення ОСОБА_4 супроводжувалось забороною подальшого в'їзду в Україну строком на три роки до 13.03.2018 року.

Громадянин ОСОБА_4 13.03.2015 отримав другий примірник рішення про його примусове повернення та зобов'язався виїхати за межі України не пізніше 12.04.2015 року, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. Відповідач у судовому засіданні визнав, що він був ознайомлений з рішенням про його примусове повернення за межі території України у термін до 12.04.2015 року, йому було роз'яснено право до закінчення встановленого терміну звернутися до міграційної служби за отриманням дозволу на тимчасове проживання на території України, а також право оскарження до суду прийнятого рішення про його примусове повернення за межі України, однак своїми правами не скористався, територію України не покинув. Відповідно до ч.1,5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець може бути примусово повернутий в країну походження або в третю країну, якщо його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець повинен виїхати з України, який не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець зобов'язаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Згідно з вимогами ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення.

Громадянин ОСОБА_4 належним чином був повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до тлумачення пункту 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 16.03.2012 «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворенні з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб'єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до частини восьмої статті 30 Закону №3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Частиною першою статті 31 Закону №3773-VI встановлені підстави для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, а саме: іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Встановлено, що 21.04.2015 року громадянин ОСОБА_4 звертався до ГУДМС України в Одеській області та отримав довідку про звернення за захистом в Україні, термін дії якої продовжено до 12.07.2015 року.

13.01.2016 року за № 1201/406еп з ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшла відповідь про відмову у наданні статусу біженця ОСОБА_4, вилученню у вищезазначеного громадянина довідки та копії його розписки.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-БК № 311459 від 26.02.2016 року, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 26 лютого 2016 року відповідач уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_5, що є порушенням пункту 4 глави 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції від 18.10.2000р. за № 52/5 .

Згідно пункту 4 Глави 2 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні зазначено, що іноземці та особи без громадянства для державної реєстрації шлюбу в Україні повинні пред'явити паспортний документ або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідку на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України.

Отже, обставина укладення шлюбу з громадянкою України не є визначальною для не прийняття рішення про примусове видворення та залишення громадянина ОСОБА_4 на території України, який по теперішній час продовжує порушувати Закони України.

З вищевикладеного вбачається, що громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_4 прибув на територію України з метою навчання, але у зв'язку із відрахуванням з вищого навчального закладу за академічну заборгованість та порушення умов контракту, втратив законні підстави для подальшого перебування; адміністративне стягнення, накладене за здійснення адміністративного правопорушення не виконав; рішення про примусове повернення до теперішнього часу не виконав, продовжує злісно ухилятись від виконання такого рішення. ОСОБА_4 грубо порушує законодавство України, у зв'язку з чим має бути примусово видворений з України.

Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про видворення за межі України та зобов'язання громадянина ОСОБА_4 покинути територію України є обґрунтованими та правомірним. Приймаючи до уваги те, що громадянин Республіки Гвінея - ОСОБА_4 в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ухиляється від виїзду з України після прийняття рішення про примусове повернення його в країну походження, проживає на території України без реєстрації, відсутні встановлені законодавством України та міжнародними договорами підстави для його перебування в Україні, суд вважає, що відповідача слід видворити з України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 183 (7) Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Разом з тим, суд вважає за необхідне затримати Громадянин Республіки Гвінея ОСОБА_4 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На підставі Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 159,161,163, 183-5 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби Запорізької області до громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4 про примусове видворення іноземця з України, задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Гвінея ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Конакрі, Республіка Гвінея та помістити до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Видворити за межі території України у примусовому порядку громадянина Республіки Гвінея - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина Гвінеї НОМЕР_1, виданий МВС Республіки Гвінея 15 червня 2007 року.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: