Справа № 295/5995/17
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/5995/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Перекупка І.Г.,

розглянувши одноособово у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом, в якому просить визнати незаконними дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця та зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії державного службовця з 01.01.2011 року та виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією за кожний місяць недоплати із подальшою щомісячною виплатою з урахуванням, що пенсія державного службовця призначена в розмірі 90% від заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, яка становить 8550,24 грн.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач направив до суду заперечення проти позову, у яких просив відмовити в задоволенні позову. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с. 21-23).

Суддя за результатами розгляду справи у порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Житомирському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" з 31.12.2010 року у розмірі 90% від заробітної плати.

15.05.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок призначеної пенсії, яка була призначена їй відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 "Про державну службу" №3723-XII (далі Закон), з урахуванням підвищення заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865 (а.с. 10-11), додавши довідку про складові заробітної плати Національний банк України №17-0017/2891 від 20.04.2017 року (а.с. 10-11).

Згідно довідки № 17-0017/28991 від 20.04.2017 сума заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, становить 8550,24 грн (а.с.9).

Відповідач листом № 249/П-8 від 23.05.2017 р. повідомив позивача про неможливість проведення перерахунку пенсії посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу". У відповіді зазначено, що з 01.05.2016 року втратив чинність Закону України "Про державну службу", в тому числі і стаття 37-1 вказаного закону. Крім того, відповідач вказав, що відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з викладеним, вважає, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та умовах визначених перерахованими вище законами не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с. 12-13).

Доводи відповідача, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII раніше призначені згідно Закону України "Про державну службу" пенсії не перераховуються, є безпідставними, оскільки зазначені вище положення закону стосуються виключно призначення нових пенсій, а не перерахунку вже призначених, а тому не заслуговують на увагу.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII(далі - Закон № 3723-ХІІ), "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-ІІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова № 865), постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, призначеної позивачеві у 2007 р. за Законом України "Про державну службу" на підставі довідки про заробітну плату від 02 лютого 2017 року №528/05.

Згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії) від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі Закон №3723) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно зі ст.37- 1 Закону №3723 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Текст статті 37-1 викладено в новій редакції згідно Закону "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" N 76-VIII від 28.12.2014, а саме: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України". Зазначена редакція набрала чинності з 01.01.2015 року.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлений постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" № 865 від 31.05.2000 року (далі - Постанова №865).

Відповідно до п. 4 Постанови № 865 (в редакції чинній до 01.12.2015 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 5 Постанови № 865 встановлено, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 від 09.12.2015 виключено пункт четвертий постанови №865 (постанова застосовується з 01.12.2015 року).

Тобто з 01.12.2015 року Кабінет Міністрів України зупинив право державних службовців на перерахунок пенсії. З цих підстав станом на серпень 2016 року Кабінетом Міністрів України не було визначено процедури та підстав для проведення перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України "Про державну службу".

Крім того, на час звернення позивачки за перерахунком пенсії набрав законної сили Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889).

Згідно п.2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, на час звернення позивачки за перерахунком втратила чинність і стаття 37-1 Закону №3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Тобто, на момент звернення позивачки за перерахунком пенсії Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 р., не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням посадових окладів.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи у перерахунку пенсії діяв правомірно, внаслідок чого позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії не підлягають задоволенню, і також не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачеві, які є вихідними від позовної вимоги щодо протиправності дій пенсійного органу у відмові в перерахунку пенсії.

Твердження позивача, що до правовідносин перерахунку його пенсії має застосовуватися норма ст.37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, яка встановлювала право на перерахунок пенсії при підвищенні посадових окладів державних службовців є хибним.

Наведені вище та прийняті Державою нормативні акти загалом не суперечать ч.1 ст.8 та ч.1 ст.58 Конституції України, оскільки у даній справі не встановлено, що вони були застосовані до позивача зворотньо у часі (її пенсія не була перерахована з дати, що передувала прийняттю відповідного нормативного акта).

Крім того, скасування окремим категоріям громадян права на перерахунок пенсії також не суперечить ч.3 статті 22 Конституції України, якою визначено, що при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Розмір пенсії, яку отримувала позивачка не зменшився, а залишився на тому ж рівні. Тому нема підстав стверджувати, що її права були звужені. Зміна правового регулювання виключала лише можливість збільшення пенсії у випадку підвищення розміру заробітної плати працюючих державних службовців.

Загалом перерахунок пенсій не має на меті відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг впроваджується через індексацію грошових доходів населення відповідно до одноіменного Закону №1282-XII від 03.07.1992 року.

А тому збільшення розміру пенсії шляхом її перерахунку не є абсолютним обов'язком Держави. За умови сталого розвитку економіки, відсутності інфляції такий перерахунок може і не проводитися взагалі.

За таких обставин суд не має підстав для висновку про те, що наведені вище та прийняті Державою нормативні акти звужують існуючі права позивачки.

Аналогічна позиція щодо звуження досягнутого рівня гарантій висловлена у постанові Вищого адміністративного суду від 13 квітня 2011 року у справі за позовом до Кабінету Міністрів України, треті особи - Верховний суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України про визнання незаконними та скасування актів.

Колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що у певних випадках Держава вправі змінити правове регулювання аж до зменшення вже існуючого розміру пенсії.

Так, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

В рішенні ЄСПЛ у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) суд вказав, що зменшення пенсії особи може бути сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки його положення не встановлюють жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. Проте, якщо Договірна держава має чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі "Стек та інші проти Сполученого Королівства " (Stec and Others v. the United Kingdom) [ВП], заяви № 65731/01 та № 65900/01, п. 54, ECHR 2005-X), доки існує законодавче право.

Суд нагадав, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі "ОСОБА_3 Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ECHR 2000 XII).

У цій справі суд не здобув доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Суд також зазначив, що зменшення пенсії заявника очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявника (див. ухвалу щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі "ОСОБА_4 Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії" (Da Conceiзгo Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12).

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" та від 12.10.2004 р. у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії", в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи викладені обставини та докази у їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу на підставі ст.37-1 Закону України "Про державну службу" і постанови КМ України №865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії, з огляду на зміни законодавства України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 17, 18, 71, 94, 161-163, 183-2 КАС України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Г. Перекупка