Справа № 428/4816/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/4816/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 11 квітня 2017 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області для призначення йому пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах. Відповідачем в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відмовлено з підстав того, що його період на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» з 27.11.1979 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 роки неможливо зарахувати до пільгового стажу, оскільки довідки, які він має, видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області. Позивач вважає відмову позивача протиправною, оскільки його особиста трудова книжка, яку він надав відповідачу, містить відповідні записи про його трудовий стаж, в тому числі й пільговий стаж роботи в період з 27.11.1979 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 роки. Недоліків щодо правильності заповнення трудової книжки працівниками УПФУ не виявлено. Позивач звертався до Державного архіву Луганської області з приводу надання відомостей про його роботу на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» у період з 27.11.1979 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 роки, однак його було повідомлено, що ВО «Стахановвугілля» та архівні установи м. Стаханова залишились на тимчасово непідконтрольній українською владою території у м. Стаханові у звязку з чим вирішити його питання неможливо. У звязку із цим ОСОБА_1 просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сєвєродонецьку Луганської області призначити йому пенсію зі зниженням віку на пільгових умовах з урахуванням пільгового стажу, зазначеного в трудовій книжці за період роботи на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» з 27.11.1979 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 роки.

Представник відповідача надала до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначила, що заяву на підтвердження спірного періоду роботи позивач до відповідної комісії при ГУПФУ в Луганській області не подавав. Трудова книжка позивача не містить необхідних відомостей для визначення пільгового періоду його роботи. Праця на посадах учня слюсаря поверхні та слюсаря поверхні не дає змоги визначити пільговий період роботи на підземних роботах. Також, записи в трудовій книжці № 1, 2, 3 не містять дати відповідного наказу. Уточнюючу довідку згідно додатку № 5 Порядку, копії первинних документів щодо стажу роботи, довідку про правонаступництво позивачем також не надано.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві. Під час допиту за правилами допиту свідків позивач пояснив, що він дійсно працював на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» з 23.02.1981 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 роки на підземних роботах в шахті повний робочий день, що дають йому право на зарахування в пільговий стаж роботи. Характер його праці в ці періоди на посадах підземного електрослюсаря та підземного гірничого майстра був повністю, протягом всього робочого дня (зміни) пов'язаний із перебуванням в шахті під землею.

Додатково позивач пояснив, що довідку про правонаступництво шахти «Луганська» в/о «Стахановвугілля», яка була видана йому установою «Луганської народної республіки», в УПФУ в м. Сєвєродонецьку приймати не побажали, тому її і немає в переліку додатків до заяви про призначення пенсії. Іншим чином підтвердити свій пільговий стаж, ніж отримуючи довідки від установ «Луганської народної республіки», він не може, звернення до архівної установи на території, яка контролюється органами влади України, результату не дало.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він є знайомим з позивачем ОСОБА_1 ще зі школи. З 1979 року він, ОСОБА_2, працював на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля», на підтвердження чого він надає на огляд суду свою трудову книжку. З травня 1981 року він займав посаду підземного електрослюсаря. Йому відомо, що робота підземним електрослюсарем на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» за своїм характером повністю, протягом всього робочого дня (зміни) пов'язана із перебуванням в шахті під землею. Робота підземним гірничим майстром на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» взагалі була ще більш небезпечною, ніж робота підземним електрослюсарем, потребувала ще більш глибокого занурення в шахту, де немає нормального повітря. Робота підземним гірничим майстром також безумовно потребувала повного робочого дня під землею.

Дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком.

Разом із вищевказаною заявою позивач також надав заяву про те, що пільгові довідки з шахти «Луганська» в/о «Стахановвугілля» за періоди з 27.11.1979 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 роки , а також копії карток Т-2, наказів на прийом, переведення, звільнення, розрахунково-платіжних відомостей, довідку про правонаступництво він надати не може.

З копії рішення Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про відмову в призначенні пенсії від 14 квітня 2017 року № 2156/2017 вбачається, що 11 квітня 2017 року до управління подана заява від ОСОБА_1 для призначення пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах за нормами ч. 2 ст. 14 (шахтарі) Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На підставі ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та наданих документів управлінням прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах за нормами ч. 2 ст. 14 за заявою від 11.04.2017 року у звязку з недостатністю пільгового стажу, оскільки період роботи на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» з 27.11.1979 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 роки неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи,так як довідки № 96 від 09.03.2017 року, які має ОСОБА_1, видані підприємством, яке знаходиться відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 з 01.12.2014 року на території, яка тимчасово не контролюється українською владою.

Згідно із трудовою книжкою БТ-І № 4508544, виданою на імя ОСОБА_1:

- з 23.02.1981 року на підставі наказу № 8-к по 28.08.1981 року на підставі наказу № 34 від 28.08.1981 року позивач займав посаду підземного електрослюсаря на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» із повним робочим днем в шахті;

- з 24.08.1988 року на підставі наказу № 133-к від 24.08.1988 року по 20.02.1989 року на підставі наказу № 30-к від 20.02.1989 року позивач займав посаду підземного електрослюсаря на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» із повним робочим днем в шахті;

- з 20.02.1989 року на підставі наказу № 30-к від 20.02.1989 року по 23.06.1991 року на підставі наказу № 64-к від 24.06.1991 року позивач займав посаду підземного гірничого майстра на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» із повним робочим днем під землею.

Державним архівом Луганської області в листі від 13.10.2016 року № С-122 позивача було повідомлено про те, що ВО «Стахановвугілля» та архівні установи м. Стаханова залишились на тимчасово непідконтрольній українською владою території у м. Стаханові, у звязку із чим направити запит позивача щодо надання архівних відомостей неможливо.

З копії довідки № 96 від 09 березня 2017 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої на імя ОСОБА_1 «Державним унітарним підприємством Луганської народної республіки «ЦЕНТРУГОЛЬ», вбачається, що позивач працював повний робочий день на шахті «Луганська» по видобутку вугілля. Зокрема, за період з 23.02.1981 року на підставі наказу № 8 від 20.02.1981 року по 28.08.1981 року на підставі наказу № 34 від 28.08.1981 року позивач виконував гірничі роботи в електромеханічному відділі на посаді підземного електрослюсаря, що передбачені Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1. В графі «Додаткові відомості» вказані, серед іншого, дати безоплатних відпусток за вказаний період.

Також, з копії другої сторінки довідки № 96 від 09 березня 2017 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої на імя ОСОБА_1 «Державним унітарним підприємством Луганської народної республіки «ЦЕНТРУГОЛЬ», вбачається, що позивач працював повний робочий день на шахті «Луганська» по видобутку вугілля. Зокрема, за період з 24.08.1988 року на підставі наказу № 133-к по 19.02.1989 року позивач виконував гірничі роботи на дільниці внутрішньошахтного транспорту на посаді підземного електрослюсаря, що передбачені Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1. За період з 20.02.1989 року на підставі наказу № 30-к по 23.06.1991 року на підставі на підставі наказу № 64-к позивач виконував гірничі роботи на дільниці монтажно-підготовчих робіт на посаді підземного гірничого майстра, що передбачені Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1. В графі «Додаткові відомості» вказані, серед іншого, дати безоплатних відпусток за вказаний період

Вищевказані довідки підписані посадовими особами відповідного «підприємства», скріплені «печаткою» та складені у відповідності до форми, встановленої Додатком № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

09 березня 2017 року позивачу була видана довідка № 97 «Державним унітарним підприємством Луганської народної республіки «ЦЕНТРУГОЛЬ» про заробітну плату за період з листопада 1979 року по серпень 1981 року та за період з серпня 1988 рок по червень 1991 року на підставі особових рахунків, які знаходяться за адресою: м. Стаханов, вул. Шевченко, 1. Вказана довідка підписана посадовими особами відповідного «підприємства», скріплена «печаткою» та складена у відповідності до форми, встановленої Додатком № 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В довідці від 09.03.2017 року № 98, виданою «Державним унітарним підприємством Луганської народної республіки «ЦЕНТРУГОЛЬ», вказано, що вищевказана довідка № 97 про зарплату видана позивачу на підставі особових рахунків, суми відповідають первинним документам. Особові рахунки, розрахунково-платіжні відомості знаходяться в архіві ліквідованих шахт Стахановського регіону і надати їх копії немає технічної можливості.

В довідці № 99 від 09.03.2017 року, виданою «Зав. архивом» «Державного унітарного підприємства Луганської народної республіки «ЦЕНТРУГОЛЬ», вказані відомості щодо перейменування та перетворення шахти «Луганська» в/о «Стахановвугілля», а також вказані відомості про передання архіву шахти до ДП «Луганськвугілля» з 01.01.2007 року та про наступне закріплення архівних документів за «Державним унітарним підприємством Луганської народної республіки «ЦЕНТРУГОЛЬ».

Спірним питанням даної справи є правомірність прийняття відповідачем рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю довідки, яка б підтверджувала пільговий стаж роботи позивача і видана при цьому підприємством, яке визнається на території України в якості юридичної особи.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 або 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому обєктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи обєктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст. 5). Відповідно до ст. 1 цього Закону непряма дискримінація це ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, обєктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який працював на підприємстві, трудові архіви якого залишилися на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює подання будь-яких уточнюючих довідок. По суті позивач опинився в ситуації, яка часто є характерною для внутрішньо переміщених осіб або осіб, які зазнали наслідків тимчасової окупації.

Слід зазначити, що відповідач відмовляється визнати пільговий стаж позивача виключно на тій підставі, що позивач не надав уточнюючих довідок підприємства, виданих в установленому законом порядку, а надані позивачем довідки, які були видані незаконно створеною юридичною особою на тимчасово окупованій території України, відповідач не врахував як такі, що видані в протизаконний спосіб.

Як передбачено у пункті 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із п.п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Також, згідно із ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Отже, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на час звернення до органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком (11.04.2017 року) мав би право на пенсію після досягнення ним віку в 54 роки з 21 грудня 2016 року в разі підтвердження його стажу роботи на пільгових умовах за списком № 1 або за списком, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», протягом 6 (шести) повних років. При цьому в разі врахування до пільгового стажу роботи спірних періодів роботи на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» з 23.02.1981 по 28.08.1981 року та з 24.08.1988 по 23.06.1991 року позивач матиме відповідний пільговий стаж роботи більше 6 років.

Відповідно статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 зареєстрованим в Міністерстві юстиції 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно із пунктами 8, 10 вищевказаного Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються «Список № 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных раз мерах» і «Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных раз мерах», затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. При цьому, значення трудової книжки як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (стаття 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

В Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою КМУ від 31 березня 1994 р. № 202 вказано, що електрослюсарі підземні та гірничі майстри підземних дільниць входять до вказаного Списку в разі здійснення підземних гірничих робіт в рудниках для видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих породах) двоокису кремнію 10 відсотків і більше або за наявності газодинамічних явищ, гірничих ударів.

В трудовій книжці позивача відсутні відомості про те, що він здійснював підземні гірничі роботи в рудниках для видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих породах) двоокису кремнію 10 відсотків і більше або за наявності газодинамічних явищ, гірничих ударів.

Разом з тим, Підрозділ 1 розділу 1 Списку № 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных раз мерах», затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173, встановлює, що до відповідних робіт входять (мовою оригіналу) все рабочие, инженерно-технические работники и служащие, занятые полный рабочий день на подземных работах по добыче угля, руды, сланца, нефти, озокерита, газа, графита, асбеста, соли, слюды и других рудных и нерудных ископаемых, в геологоразведке, на дренажных шахтах, на строительстве шахт, рудников и других подземных сооружений, а также все работники, занятые полный рабочий день под землей на обслуживании указанных выше рабочих и служащих (медперсонал подземных (здравпунктов, работники подземной телефонной связи и т. д.)

Отже, вищевказаний Список встановлює таку обовязкову ознаку як зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах в шахті, на будівництві шахт тощо. В трудовій книжці позивача стосовно спірних періодів роботи підземним електрослюсарем та майстром підземної дільниці вказано «із повним робочим днем в шахті» та «із повним робочим днем під землею», що на думку суду, в сукупності з показаннями свідків, а також виходячи з принципів розумності і справедливості судового розгляду, свідчить про належне підтвердження позивачем всіма доступними йому засобами доказування свого пільгового стажу роботи.

Крім того, відповідно до п. 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Судом було допитано в якості свідків ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1, які підтвердили факт пільгового стажу позивача протягом спірних періодів, зокрема вказали, що робота на посадах підземного електрослюсаря та підземного гірничого майстра на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» передбачала виключно повний робочий день під землею в шахті від початку зміни і до самого кінця зміни. Місцезнаходження інших свідків, які могли б підтвердити факт пільгового стажу позивача протягом спірних періодів, позивачу невідомо. Вказана обставина, із урахуванням знаходження шахти «Луганська» в/о «Стахановвугілля» на тимчасово непідконтрольній українській владі території, на думку суду робить можливим та достатнім для правильного вирішення справи взяття до уваги показань лише двох вищенаведених свідків.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині врахування в якості пільгового стажу часу роботи позивача з 23.02.1981 року по 28.08.1981 року на посаді підземного електрослюсаря на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля», з 24.08.1988 року по 20.02.1989 року на посаді підземного електрослюсаря на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля», з 20.02.1989 року по 23.06.1991 року на посаді підземного гірничого майстра на шахті «Луганська» в/о «Стахановвугілля» із повним робочим днем під землею.

Стосовно врахування в якості пільгового стажу часу роботи позивача з 27.11.1979 року до 23.02.1981 року суд зазначає, що вказаний стаж роботи не підтверджується в якості пільгового, адже в трудовій книжці позивача відсутні записи про пільговий стаж роботи в цей період на посадах слюсаря поверхні та учня слюсаря поверхні. Разом з тим, неврахування вказаного періоду роботи в якості пільгового не впливає на зміст спірних правовідносин та не позбавляє позивача права на пенсію за віком після досягнення віку в 54 роки із урахуванням шестирічного пільгового стажу роботи.

При цьому, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача, із урахуванням факту звернення позивача за призначенням пенсії після спливу трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 14 квітня 2017 року № 2156/2017 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до пільгового стажу роботи за п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 23.02.1981 року по 28.08.1981 року на посаді підземного електрослюсаря, з 24.08.1988 року по 20.02.1989 року на посаді підземного електрослюсаря та з 20.02.1989 року по 23.06.1991 року на посаді підземного гірничого майстра;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 11 квітня 2017 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що позивача було звільнено від сплати судового збору згідно із ухвалою суду про відкриття провадження у справі, а тому судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 118, 158-163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 14 квітня 2017 року № 2156/2017 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до пільгового стажу роботи за п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 23.02.1981 року по 28.08.1981 року на посаді підземного електрослюсаря, з 24.08.1988 року по 20.02.1989 року на посаді підземного електрослюсаря та з 20.02.1989 року по 23.06.1991 року на посаді підземного гірничого майстра.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 11 квітня 2017 року.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 13 липня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін