Справа № 808/942/17
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2017 рокусправа № 808/942/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 р. у справі № 808/942/17

за позовом ОСОБА_2

до Господарського суду Запорізької області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"12" квітня 2017 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Господарського суду Запорізької області в якому просила

- визнати бездіяльність відповідача щодо забезпечення позивачу виплати вихідної грошової допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, а також відмову у виплаті названої допомоги - протиправною;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу вихідної грошової допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, відповідно до ч.1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції діючій до 01.04.2014).

Позов обґрунтовано протиправністю відмови у виплаті вихідної допомоги, оскільки виключення статті з відповідного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може обмежити право особи на належний соціальний захист, яке особа отримала ще в період існування норми, що передбачала виплату вихідної допомоги у зв'язку з відставкою.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 р. у справі № 808/942/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Господарського суду Запорізької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постанову суду мотивовано відсутністю протиправної бездіяльності відповідачів з огляду на аналіз норм чинного законодавства, а також на принцип дії закону в просторі та часі, відповідно до яких застосуванню підлягають положення законодавства, що були чинні на момент виходу позивача у підставу, а саме: редакція Закону України «Про судоустрій та статус суддів», з якої виключено норму, що передбачала право на отримання вихідної допомоги.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 р. у справі № 808/942/17, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 20.02.1999 року позивача призначено на посаду судді арбітражного суду Запорізької області.

Постановою Верховної Ради України від 20.05.2004 за № 1733-ІV позивача обрано на посаду судді Господарського суду Запорізької області безстроково.

З 20.02.2009 року у позивача, на підставі вимог ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, виникло право на відставку з посади судді, оскільки до призначення на посаду судді вона мала стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих більше 10 років та у неї був наявний 10-річний стаж роботи на посаді судді.

05 серпня 2016 року до Вищої ради юстиції надійшла заява ОСОБА_2 від 29 липня 2016 року про відставку.

08 вересня 2016 року Вищою радою юстиції прийнято рішення № 2040/0/15-16«Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді господарського суду Запорізької області у зв'язку із поданням заяви про відставку».

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 166-VIII «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Наказом в.о. голови Господарського суду Запорізької області від 13.10.2016 № 31к ОСОБА_2 відраховано зі складу Господарського суду Запорізької області у зв'язку із виходом у відставку.

11.11.2016 року позивач звернулась до Господарського суду Запорізької області із заявою про нарахування та виплату вихідної допомоги судді у зв'язку із виходом у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді Господарського суду Запорізької області.

Листом від 14.11.2016 вих.№09-13-01/1156/2016 Господарський суд Запорізької області повідомив позивача про те, що у зв'язку із прийняттям Верховною Радою України Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», стаття 136 із Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була виключена. Також повідомлено, що відповідачем зроблено запит до Державної судової адміністрації України про надання роз'яснення щодо порядку нарахування, виплати та розміру вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку. Зазначено, що про результати розгляду запиту позивача буде повідомлено додатково.

Листом від 14.03.2017 вих. № 08-13-01/742/2017 Господарський суд Запорізької області повідомив позивача про те, що частина 1 статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, якою було передбачено, що судді, який вийшов у відставку виплачується вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, була виключена із зазначеного закону згідно із Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р. № 1166-VII. Таким чином, підстав для виплати такої допомоги з 01 квітня 2014 року не має.

Позивач, вважаючи протиправною відмову у виплаті вихідної допомоги у зв'язку із звільненням у відставку, звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до частини 1 статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону, що діяла до 01.04.2014 року) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII (набрав чинності 01.04.2014 року) статтю 136 виключено із Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач посилається на те, що необхідний стаж для відставки, а саме 20 років, вона набула з 20.02.2009 року, отже до неї мають застосовуватися положення частини 1 статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, що діяла до 01.04.2014 року).

Колегія суддів не погоджується з наведеними доводами поз з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 100 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до 01.04.2014 року), суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Порядок звільнення судді у відставку, на момент подачі позивачем заяви про звільнення у відставку, регулювався положеннями статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з положеннями вказаної норми Закону, заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

Відповідно до частини 4 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

З матеріалів справи вбачається, що до 08 вересня 2016 року позивач здійснював свої повноваження, як працюючий суддя.

Тобто, статусу судді у відставці позивач набув з моменту набрання чинності Постановою Верховної Ради України.

Розділ Х, в якому перебуває стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла до 01.04.2014 року) регламентував статус судді у відставці, а відтак, положення цього розділу можуть застосовуватися лише до осіб, які мають статус судді у відставці. Станом на 01.04.2014 року позивач не мав статусу судді у відставці.

На момент подачі позивачем заяви про відставку та прийняття рішення про звільнення позивача з посади судді у відставку норма, що передбачала виплату судді вихідної допомоги (стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») з тексту Закону України «Про судоустрій і статус суддів» була виключена.

Отже, як на момент подання позивачем заяви про відставку, так і на момент його виходу у відставку, законодавством право на отримання вихідної допомоги при виході судді у відставку передбачено не було.

Щодо посилань позивача на звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді в частині позбавлення права на отримання вихідної допомоги при виході у відставку, колегія суддів зазначає, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю.

На момент подачі позивачем заяви про відставку та прийняття рішення про звільнення позивача з посади судді у відставку, норми Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VІІ, якими внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не змінено, не визнано неконституційними чи такими, що не підлягають застосуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 р. у справі № 808/942/17 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 р. у справі № 808/942/17 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко