Справа № 695/977/17
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/977/17
номер провадження 2-а/695/54/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

при секретарі Оніщенко Н.В.

розглянувши в судовому засіданні приміщенні суду в м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП від 22.03.2017 року серії АР № 091800.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.03.2017 року поліцейським роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси було винесено відносно позивача постанову серії АР №091800 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так в оскаржуваній постанові від 22.03.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 22.03.2017 року близько 09 год. 00 хв. на 23 км дороги Золотоноша-Черкаси не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» у звязку з цим патрульний поліцейський вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП. Дана постанова, на думку позивача, постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не враховує усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Зокрема позивач зазначає, що при винесенні вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення працівниками поліції не було враховано, що позивач здійснив обгін вантажного автомобіля марки «Камаз», який рухався із швидкістю менше 30 км/год., що в свою чергу створювало перешкоди для нормального керування транспортними засобами іншими учасниками дорожнього руху. При цьому на думку позивача водій вантажного автомобіля явно порушував установлені вимоги щодо мінімальної швидкості на швидкісній автомобільній дорозі, яка не може бути меншою 50 км/год. Окрім того позивач зазначає, що працівники поліції не врахували обставин справи, особу позивача, його доводи та пояснення. Окрім того в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які переконливі докази здійснення позивачем незаконного обгону транспортного засобу, що рухався на цій ділянці автодороги із замалою швидкістю, а тому позивач вказану постанову працівників поліції не визнає та звернувся до суду із відповідним позовом в якому просив постанову скасувати та закрити провадження у справі про вказане адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач та його представник за дорученням не зявилися, однак від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідна заява, в якій останній просив розгляд справи здійснювати за його відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник Управління патрульної поліції в місті Черкаси в судове засідання не зявився, однак надав до суду заперечення, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечував, зазначивши при цьому, що позивач 22.03.2017 року близько 09 год. 00 хв. не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» Правил дорожнього руху та здійснив обгін автомобіля «Камаз», який рухався зі швидкістю 48 км/год., швидкість руху якого була встановлена з показників спідометра службового автомобіля. У звязку із вказаним правопорушенням автомобіль позивача був зупинений поліцейським роти №5 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси ОСОБА_3, який в свою чергу розглянувши справу у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, на підставі ст. ст. 258,283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 та ст. 252 КУпАП виніс вказану вище постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. На думку відповідача поліцейським при накладенні адміністративного стягнення враховано всі обставини справи та дотримано всі вимоги чинного законодавства, окрім того відповідач наполягає, що факт обгону позивач не заперечує про що зазначено в самій позовній заяві.

Вивчивши матеріали справи суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін, оскільки матеріали справи містять достатні данні, що свідчать про правовідносини сторін.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.03.2017 року серії АР №091800 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8 вказаної вище постанови до неї додається посвідчення водія.

Як вбачається із відмітки ОСОБА_1, яка зазначена на копії посвідчення водія та додана до матеріалів справи, останній своєї вини не визнав та із висновками викладеними в постанові від 22.03.2017 року не погодився.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно із ст. 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_2 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено відповідачем на місці вчинення правопорушення без складання адміністративного протоколу, тим більше, що сам позивач обставини справи та свою вину у вчиненні правопорушення не визнав.

Відповідно до п. 3.11. Р. ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 04.10.2013 року № 950, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також частиною п'ятою ст. 283 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексута правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з тим, за загальним правилом відповідно достатті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Аналогічна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в узагальненому науково-консультативного висновку застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року за № К/800/18602/16.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій чи бездіяльності.

В свою чергу суд зважає, що відповідач не надав жодного доказу, які могли б підтвердити правомірність його дій та законність винесення вказаної вище постанови.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність доказів правомірності дій відповідача, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 091800 відносно ОСОБА_1 винесена без складення протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення є неправомірною, у звязку з чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст.17, 18, 94, 158-163 КАС України, ст., ст.9, 23, 33, 122, 256, 280, 283, 287, 293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського роти № 5 батальйону Управління патрульної поліції міста Черкаси Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 від 22.03.2017 року серії АР №091800 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,0 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: Середа Л.В.