Справа № 804/6916/16
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2017 рокусправа № 804/6916/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС Моноліт» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «СКС Моноліт» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 05.10.2016 року та № від 05.10.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій з ТОВ «Омега СК», враховуючи той факт що податковим органом не було взято до уваги наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що в ході проведеної перевірки встановлено відсутність реального підтвердження господарських операцій з отримання будівельних робіт від ТОВ «Омега СК», що позбавляє позивача права на формування податкового кредиту.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник податкового органу підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ТОВ «СКС Моноліт» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом в період з 29.08.2016р. по 06.09.2016р. проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «СКС Моноліт» з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Омега СК» за період з 27.04.2015р. по 31.07.2015р. та з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо фінансово-господарських взаємовідносин зі всіма субєктами підприємницької діяльності за період з 27.04.2015р. по 31.07.2015р.

За результатами перевірки 13.09.2016 року складено акт перевірки №3304/04-62-14-02/39766763, яким встановлено порушення позивачем:

1. п.п.14.1.203 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 21712 грн., у тому числі за грудень 2015 року;

2. п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «СКС Моноліт» занижено податок на прибуток всього у сумі 19541 грн., в тому числі за 2015 рік.

При цьому податковий орган виходив з безтоварності укладення господарських операцій і висновки контролюючого органу ґрунтується на інформації щодо формування податкового кредиту саме контрагентом позивача за рахунок інших контрагентів по ланцюгу постачання, в перевіряємому періоді, в тому числі відповідно до отриманої податкової інформації,

На підставі акту перевірки №3304/04-62-14-02/39766763 від 13.09.2016 року ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 21712 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 5428 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в розмірі 19541 грн.

За результатом адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СКС Моноліт» має ліцензію на здійснення діяльності, повязаної за створенням обєктів архітектури строком дії з 26.05.2015р. по 26.05.2018р. (Серія АЕ №640827); має дозвіл на виконання робіт з колодязях, шурфах, траншеях, котлованах, бункерах, камерах, колекторах, замкнутому просторі; земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій; зварювальні, газополумяні, плавні роботи, що підтверджено дозволом №0472.12.12 від 27.04.2016р.

Так у перевіряємий період, між ТОВ «СКС Моноліт» (підрядник), з однієї сторони та ТОВ «Омега СК» (замовник), з іншої сторони, укладено договір підряду від 01.12.2015р. №16/12, відповідно до якого підрядник зобовязується на власний ризик та власними силами виконати будівельні роботи на обєкті «Реконструкція системи водопостачання селища Романкове та 55 блочка м.Дніпродзержинськ (перша черга)». Роботи виконуються відповідного до складеного кошторису.

На виконання умов вказаного договору позивачем було надано до перевірки акти здачі-прийняття робіт №9-с за грудень 2015 року на суму 47217,76 грн., №10-с за грудень 2015 року на суму 560994,05 грн., №8-сп за грудень 2015 року на суму 33974,82 грн.; підсумковою відомістю до актів, довідками вартості будівельних робіт та витрат.

Вказані роботи виконувались працівниками ТОВ «Праймбуд компані», відповідно до договору субпідряду від 01.12.2015р. №16/12-СП, з використанням обладнання та матеріалів ТОВ «Омега СК», що підтверджено актами безоплатної приймання-передачі матеріалів від 04.12.2015р., від 07.04.2015р.

Між ТОВ «СКС Моноліт» (замовник), з однієї сторони та ТОВ «Праймбуд компані» (підрядник), з іншої сторони, укладено договір підряду від 01.12.2015р. №16/12-СП, відповідно до якого підрядник зобовязується на власний ризик та власними силами виконати будівельні роботи на обєкті «Реконструкція системи водопостачання селища Романкове та 55 блочка м.Дніпродзержинськ (перша черга)». Роботи виконуються відповідного до складеного кошторису.

До вказаного договору сторонами погоджено кошторисні рахунки №П-93, №П-94; розрахунок загальновиробничих витрат до кошторису.

Виконання умов вказаного договору підтверджено затвердженим актом здачі-прийняття робіт №3-сп за грудень 2015 року від 31.12.2015р. на суму 52159,79 грн., №1-сп за грудень 2015 року від 31.12.2015р. на суму 32214,05 грн., №2-сп за грудень 2015 року від 31.12.2015р. на суму 45900,68 грн.; підсумковою відомістю до актів, довідками вартості будівельних робіт та витрат.

За фактом виконання робіт ТОВ «Праймбуд компані» виписано ТОВ «СКС Моноліт» податкові накладні №138 від 31.12.2015р., №139 від 31.12.2015р..

Розрахунок між сторонами здійснено у безготівковій формі, що підтверджено платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

ТОВ «Праймбуд компані» має ліцензію від 05.10.2015р. №37-Л на ведення господарської діяльності з будівництва обєктів IV та V складності строком з 05.10.2015р. по 05.10.2018р.

Перевезення матеріалів здійснювалось автомобілем, що прийнято в оренду ТОВ «СКС Моноліт» від ОСОБА_1, на підставі договору оренди автотранспортного засобу від 09.12.2015р.

За наслідками виконання умов договору складені довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3; акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в.

Позивач розрахувався за виконані роботи у безготівковій формі.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних по господарськими операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування ТОВ «СКС Моноліт» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагента послуг на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних послуг були включені до податкового кредиту.

Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, відємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по вказаному у перевірці контрагенту підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, розрахунковими документами, актами виконаних робіт, довідками про вартість будівельних робіт.

Надані послуги повязуються з основним видом діяльності позивача, а саме будівельна діяльність.

Посилання податкового органу на відсутність у контрагента позивача можливостей для надання послуг в силу відсутності основних засобів та персоналу не може свідчити про нереальність угод через те, що укладення трудового договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі надання послуг та поставки товару, податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит та на формування валових витрат в залежності від того, за яких ресурсів (власних або залучених) надавалися послуги або здійснювалася поставка товару постачальником.

Зазначені факти свідчать на користь висновку суду першої інстанції щодо підтвердження реальності спірної господарської операції, крім того відсутність деяких документів, а так само помилки в їх заповненні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, в той час як з інших даних вбачається фактичний рух активів та зміна у капіталі позивача у звязку з його господарською діяльністю.

Згідно висновків акту перевірки правочини, вчинені позивачем, відповідач кваліфікує як такі, що не направлені на реальне настання правових наслідків, а отже визнає їх нікчемними. Проте, за приписами ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається недійсним судом. Між тим, відповідач не наведено посилань на судові рішення щодо недійсності вчинених позивачем правочинів як фіктивних або інших доказів щодо фіктивності здійснюваної позивачем діяльності. Таким чином, відповідач невірно застосовує норми чинного законодавства України в частині кваліфікації вчинених позивачем правочинів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 12 липня 2017 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник