Справа № 675/501/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 675/501/17

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

05 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Гіюк Д.М.,

представника відповідача - Ільчика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про повернення йому документів на доопрацювання, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 №38;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку та строки його заяву та документи щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з прийняттям відповідного рішення.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

В судовому засіданні представник відповідача (апелянта) вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Позивач та третя особа в судове засідання не з`явились, явку уповноважених представників не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта), перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 04.04.1981 року по 20.05.1983 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Республіки Афганістан в складі В/Ч пп НОМЕР_1 та має статус учасника бойових дій, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 , виданим 02.09.1986 року Ізяславським районним військовим комісаріатом та довідкою військового комісара Ізяславського районного військового комісаріату від 21.02.2014 року №14.

Згідно Акту судово-медичного обстеження (дослідження) №182 від 04.04.2014 року на тілі позивача виявлені рубець в лівій потилично-тім`яній ділянці голови, два рубці на поверхні правого передпліччя, рубець на поверхні правого стегна. Дані рубці є наслідками загоювання ран, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, могли виникнути внаслідок осколкових поранень в строк та при обставинах, на які вказує обстежуваний, а саме під час бойових - дій в період проходження військової служби в республіці Афганістан. (а.с. 12).

У відповідності з протоколом (витягом) №293 від 16.06.2014 року засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця - ОСОБА_1 встановлено, що поранення, які він отримав, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії (а.с. 14).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0323930 від 27.06.2014 року, позивачу встановлено довічно третю групу інвалідності. Причина інвалідності - поранення, контузія, такі, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 11).

В лютому 2016 року позивач звернувся до Хмельницького ОМВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку із отриманням третьої групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

03 червня 2016 року відповідно до Протоколу (витягу) № 38 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, який був затверджений 11 червня 2016 року Міністром оборони України, було прийнято рішення про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 , оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (а.с.10).

Про вказане рішення позивача було повідомлено Хмельницьким обласним військовим комісаріатом листом від 28 лютого 2017 року № 7/458 (а.с.9).

Враховуючи вищенаведене позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Враховуючи приписи зазначених норм Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Отже, виходячи з буквального тлумачення ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, слід констатувати, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, оскільки застосування зазначеної статті пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності, тобто з 27 червня 2014 року, незалежно від часу, що минув після звільнення його з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 року № 21-446а14 та від 21.04.2015 року № 21-135а15.

В свою чергу, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, яка набрала чинності 24.01.2014 року.

Згідно п.п.12, 13 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, розпорядник бюджетних коштів, в даному випадку - Міністерство оборони України, за результатами розгляду поданих позивачем документів мав прийняти одне з двох рішень - про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Прийняття рішень про повернення на доопрацювання документів положеннями Порядку №975 не передбачено.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача на запитання судової колегії щодо повноважень розпорядника бюджетних коштів при вирішенні питань стосовно призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв, також підтвердив той факт, що Порядком № 975 можливість прийняття розпорядником бюджетних коштів рішення про повернення документів, поданих для призначення одноразової грошової допомоги, на доопрацювання не передбачена.

Таким чином, з огляду на вище викладені обставини справи, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав та повноважень у відповідача для прийняття рішення про повернення на доопрацювання документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу.

В даному випадку, рішення відповідача, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 року № 38 є протиправним та підлягає скасуванню, а тому суд першої інстанції з метою захисту прав позивача на отримання одноразової допомоги, обгрунтовано та правомірно зобов`язав Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строків звернення до суду без поважних причин, судовою колегією відхиляються, оскільки не знайшли свого підтвердження. В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивач про прийняте рішення та підстави відмови у виплаті допомоги вперше дізнався з листа Хмельницького ОВК за вих. № 7/458 від 28.02.2017 року, жодних належних та допустимих доказів в підтвердження факту обізнаності позивача про порушення його прав у липні 2016 року апелянтом суду надано не було.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що з огляду на встановлені обставини справи та здійснений аналіз норм чинного законодавства підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача, наведені в позовній заяві, спростовують правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, а відтак суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги останнього.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 липня 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.