Справа № 805/4432/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року справа №805/4432/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання Борисові А.А., за участю представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року в справі № 805/4432/16-а за позовом ОСОБА_3 до Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати протипраним та скасувати розпорядження Донецької обласної державної адміністрації та Донецької обласної військово-цивільної адміністрації № 239рк від 04.11.2016.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого скасовано Розпорядження Голови обласної державної адміністрації, Керівника обласної військово-цивільної адміністрації № 239 рк від 04.11.2016 «Про зміну підстав звільнення ОСОБА_3І.».

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в звязку зі скороченням посади директора департаменту з питань внутрішньої політики облдержадміністрації ОСОБА_3 згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про державну службу» було завчасно попереджено про зміну істотних умов державної служби та запропоновано іншу посаду. Протягом встановлених 60 календарних днів позивач заяву про звільнення не надав, рішення про зміну істотних умов державної служби не оскаржив. Проте ОСОБА_3 не вжив жодних заходів для свого належного працевлаштування в новоутвореному департаменті інформаційної та внутрішньої політики облдержадміністрації, до виконання обовязків не приступив.

Таким чином, на думку апелянта, скасування спірного розпорядження від 04.11.2016 № 239рк «Про зміну підстав звільнення ОСОБА_3І.» створить перешкоди в реалізації ОСОБА_3 конституційних прав і свобод на вибір праці, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, оскільки за первісним формулюванням підстав звільнення він матиме можливість працевлаштуватись лише в департаменті інформаційної та внутрішньої політики облдержадміністрації, попри його фактичне небажання там працювати.

Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій позивач просив не розглядати справу за його відсутності протягом двох тижнів перебування позивача за межами України.

За приписами частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справ, належних чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин та враховуючи строк розгляду апеляційної скарги, встановлений ст. 195-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви та можливість розгляду апеляційної скарги в справі № 805/4432/16-а за відсутності позивача або його представника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 21 травня 2015 року ОСОБА_3 (далі позивач) на підставі Розпорядження Голови Донецької облдержадміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації № 118рк призначено на посаду директора департаменту з питань внутрішньої політики облдержадміністрації.

На підставі Розпорядженням від 28.01.2016 № 54 «Про структуру обласної державної адміністрації», з метою оптимізації структури обласної державної адміністрації, підвищення ефективності державного управління утворено Департамент інформаційної та внутрішньої політики облдержадміністрації загальною чисельністю 54 штатних одиниці, шляхом злиття Департаменту з питань внутрішньої політики з чисельністю 35 штатних одиниць та Управління інформаційної політики та з питань преси облдержадміністрації, чисельністю 19 штатних одиниць. Відповідно до п. 3 цього Розпорядження Департамент з питань внутрішньої політики і Управління інформаційної політики та з питань преси облдержадміністрації вирішено припинити як юридичні особи. Окрім цього, вказаним Розпорядженням скорочено, зокрема, посаду директора Департаменту з питань внутрішньої політики облдержадміністрації, введено 4 керівні посади в новому Департаменті, у тому числі директора Департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації тощо.

17 травня 2016 року позивача попереджено про зміну істотних умов державної служби та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу впровадження реформ та децентралізації департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно з Розпорядженням № 180рк від 26.07.2016, відповідно до ст.ст. 11, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 43, 89 Закону України «Про державну службу», керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999 № 1374 «Про затвердження порядку призначення на посаду та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрації», ОСОБА_3 було звільнено з посади директора департаменту з питань внутрішньої політики облдержадміністрації 26 липня 2016 року. Підстава звільнення за переведенням для продовження проходження державної служби в департаменті інформаційної та внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації згідно зі ст. 41 Закону України «Про державну службу».

Розпорядженням від 04.11.2016 № 239рк змінено підстави звільнення ОСОБА_3 з посади директора департаменту з питань внутрішньої політики облдержадміністрації, п. 2 Розпорядження від 26 липня 2016 року № 180рк викладено в новій редакції: звільнити ОСОБА_3 з посади директора департаменту з питань внутрішньої політики облдержадміністрації 26 липня 2016 року у звязку з незгодою на проходження державної служби у звязку із зміною її істотних умов відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу». Підставою прийняття цього розпорядження стало те, що протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби від позивача не надійшло заяви, зазначеної в абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про державну службу», він не вчинив дій, які свідчать про його згоду із запропонованою посадою в департаменті інформаційної та внутрішньої політики облдержадміністрації.

Вважаючи, що Розпорядження від 04.11.2016 № 239рк прийнято всупереч чинному законодавству, ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) державна служба припиняється, зокрема, у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у звязку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).

Суд звертає увагу на те, що переведення особи на іншу посаду, у тому числі в іншому державному органі в порядку ст. 41 Закону № 889-VIII не є підставою для припинення державної служби за приписами ст. 83 цього Закону.

Частиною четвертою ст. 43 Закону № 889-VIII передбачено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у звязку зі зміною істотних умов державної служби, він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Таким чином, приписами абзацу другого ч. 4 ст. 43 Закону № 889-VIII визначена форма незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у звязку із зміною істотних умов. Така незгода має бути надана шляхом подання заяви про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII. Також державний службовець може подати заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду.

Як було встановлено судом, на момент розгляду цієї справи позивачем не подавалась заява про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII або про переведення на іншу, крім запропонованої у Попередженні від 17 травня 2016 року, посаду, що підтверджується наведеними доказами та не заперечується сторонами.

За таких обставин, колегія суддів спростовує посилання апелянта, що ОСОБА_3 не погодився із запропонованою йому посадою в департаменті інформаційної та внутрішньої політики облдержадміністрації.

Отже, у Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації були відсутні правові підстави для прийняття спірного наказу та зміни підстав звільнення позивача на п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу», оскільки ОСОБА_3 не подавав заяв, які передбачені абзацом другим ч. 4 ст. 43 Закону України «Про державну службу». При цьому, позивач не подавав таких заяв як у встановлений законодавством строк (60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби), так і після спливу цього строку.

Верховний Суд України у постанові від 30.01.2012 у справі № 21-216а11 зазначив, що акти, видані з порушенням вимог, які до них ставляться, є дефектними. Залежно від характеру і ступеня дефектності такі акти (накази) управління поділяються на нікчемні (які не спричиняють правових наслідків навіть без їх скасування або скасовуються в судовому порядку) та акти заперечні. Останні це такі, що містять окремі незаконні положення. Анулювати (скасувати) такий акт (наказ) в частині незаконних положень може і орган, що прийняв його.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, викладений в оскаржуваній постанові, що наказ № 239рк від 04.11.2016 є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку із чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року в справі № 805/4432/16-а за позовом ОСОБА_3 до Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року в справі № 805/4432/16-а залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 липня 2017 року. Повний текст ухвали складений 13 липня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_4

ОСОБА_5