Справа № 819/611/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6721/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 10.05.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Тервікнопласт» до ОСОБА_3 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 міськрайонний центр зайнятості, про визнання протиправними дій щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені,-

В С Т А Н О В И Л А:

11.04.2017р. позивач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Тервікнопласт» звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати неправомірними дії відповідача ОСОБА_3 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені згідно вимоги-повідомлення № 04-168/306 від 14.03.2017р.; сплачений судовий збір покласти на відповідача (а.с.4-8).

Постановою ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 10.05.2017р. заявлений позов задоволено; визнано неправомірними дії відповідача ОСОБА_3 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені згідно вимоги-повідомлення № 04-168/306 від 14.03.2017р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1600 грн. сплаченого судового збору (а.с.54-56).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач ОСОБА_5 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, який покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.58-61).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що предмет заявленого спору є недоцільним; позивач виконав всі умови, які передбачені ст.ст.18, 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», однак не виконав норматив щодо працевлаштування інвалідів. Таке виконання включає в себе сукупність таких складових як: виділення і створення робочих місць для працевлаштування інвалідів; створення для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; надання державній службі зайнятості інформації, що є необхідною для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів; безпосереднє влаштування інвалідів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік по формі № 10-ПІ, середньооблікова кількість штатних працівників в 2016 році становила 222 осіб; чисельність інвалідів штатних працівників, які повинні працювати у відповідача на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у цей період складає 9 осіб, протягом 2016 року відповідачем були працевлаштовані 6 осіб (а.с.29).

Впродовж 2016 року позивачем подавалися до ОСОБА_3 міськрайонного центру зайнятості звіти про наявні вакансій для інвалідів за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», що містили відомості про наявність вільних робочих місць для інвалідів (а.с.16-27).

З метою працевлаштування інвалідів центр зайнятості видав направлення на працевлаштування шести інвалідів, які у добровільному порядку відмовилися від працевлаштування (а.с.48-49).

14.03.2017р. відповідач скерував на адресу ТзОВ «Тервікнопласт» лист № 04-168/306, яким повідомив, що згідно поданої звітності за 2016 рік за три нестворених робочих місця для працевлаштування інвалідів необхідно сплатити до 15.04.2017р. адміністративно-господарські санкції у сумі 117788 грн. 91 коп.; порушення термінів сплати тягне за собою нарахування пені на суму заборгованості в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день її прострочення; у разі несплати коштів справа буде передана на розгляд в суд (а.с.28).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено, що позивачем у 2016 році вживалися заходи для виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», які полягали у систематичній подачі відповідних звітів до центру зайнятості, в яких містилася інформація про наявність вільних робочих місць та про потребу працівників за 2016 рік, в тому числі осіб з обмеженими фізичними можливостями. Також позивачем були створені робочі місця для працевлаштування інвалідів; центром зайнятості скеровувалися на підприємство інваліди для працевлаштування.

Таким чином, позивачем виконані вимоги ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», через що на підставі ст.ст.216, 218, 230 Господарського кодексу України відсутні підстави для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, згідно ст.19 цього Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до ст.20 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

З системного аналізу наведених норм слідує, що на підставі поданої звітності в разі невиконання нормативу працевлаштування інвалідів підприємство зобовязано до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, сплатити адміністративно-господарські санкції. В разі несплати таких їх стягнення здійснюється за позовом відповідного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Таким чином, лист № 04-168/306 від 14.03.2016р., який був скерований ОСОБА_3 обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів на адресу позивача ще до закінчення терміну сплати санкцій, не можна вважати рішенням про застосування адміністративно-господарських санкцій; також останній не покладає на позивача будь-які додаткові зобовязання, а тому носить інформативний характер.

Разом з тим, обовязок сплати розглядуваних санкцій до певної дати установлено нормами закону.

Як слідує із змісту рекомендацій президії ВАС України № 07.2-10/2 від 14.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування адміністративними судами законодавства про забезпечення права інвалідів на працевлаштування», при розгляді справ про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені підлягають встановленню такі обставини як створення відповідачем робочих місць відповідно до встановленого нормативу; інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад); спрямування центрами зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення інвалідів до роботодавців з питань працевлаштування, а також причини непрацевлаштування роботодавцями інвалідів.

Із змісту заявленого позову убачається, що позивачем оскаржуються дії відповідача щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені згідно вимоги-повідомлення № 04-168/306 від 14.03.2017р.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені згідно вимоги-повідомлення № 04-168/306 від 14.03.2017р.

При цьому, фактично предметом дослідження були такі обставини як створення відповідачем робочих місць відповідно до встановленого нормативу; інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад); спрямування центром зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення інвалідів до роботодавців з питань працевлаштування, а також причини непрацевлаштування роботодавцем інвалідів.

Звідси, у предмет дослідження судом були покладені обставини, які повинні досліджуватися під час вирішення спору про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені.

Також вирішення цього спору в такий спосіб фактично нівелює можливість наступного звернення ОСОБА_3 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів із позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені.

Стосовно компетенції відповідача, у тому числі повноважень на скерування спірного листа, колегія суддів звертає увагу на те, що діяльність Фонду соціального захисту інвалідів регламентується наказом Міністерства соціальної політики України № 129 від 14.04.2011р. «Про затвердження Положення про Фонд соціального захисту інвалідів».

Згідно з п.6 вказаного Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань спрямовує, координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду з питань діяльності, визначеної в положеннях про відділення, у тому числі щодо збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об'єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій і пені та використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, забезпечення функціонування реабілітаційних установ для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю відповідно до законодавства, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію осіб з інвалідністю, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку осіб з інвалідністю та інші заходи відповідно до законодавства; обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об'єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю; ведення претензійно-позовної роботи в судах різних інстанцій.

Таким чином, чинним законодавством надані повноваження теритріальному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів вчиняти дії щодо обліку та збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям.

Звідси, нарахування сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також скерування спірного листа-нагадування, здійснено відповідачем на виконання покладених на нього повноважень.

При виявленні невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, територіальне відділення Фонду соціального захисту інвалідів має право визначати розмір адміністративно-господарських санкцій згідно з відповідною методикою та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підприємством не сплачено добровільно в установлені терміни нараховані санкції.

Спірний лист-повідомлення відповідача спрямований на приведення діяльності підприємства у відповідність із вимогами законодавства; сума нарахованих санкцій може бути зазначена у такому листі, але такі санкції не можуть бути примусово стягнуті шляхом скерування такого листа. Вони сплачуються у добровільному порядку або стягуються за відповідним рішенням суду.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у територіального відділення Фонду соціального захисту інвалідів права скеровувати спірний лист-нагадування, за допомогою якого неможливо примусово стягнути нараховані адміністративно-господарські санкції та пеню. Також питання правомірності стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, їх розмір та підстави стягнення будуть предметом перевірки під час розгляду відповідного позову про стягнення таких санкцій та пені; розгляд питання невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в цьому спорі, який стосується правомірності дій по нарахуванню санкцій та пені, є передчасним.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про безпідставність та необгрунтованість заявленого позову, а тому останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволити.

Постанову ОСОБА_3 окружного адміністративного суду від 10.05.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Тервікнопласт» до ОСОБА_3 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 міськрайонний центр зайнятості, про визнання протиправними дій щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8