Справа № 156/276/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7157/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просив: зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту настання пенсійного віку, зарахувати стаж роботи у ТзОВ «Злагода», як члену колгоспу; зобов'язати відповідача провести виплату пенсії з моменту звернення до відповідача, а саме з 14 липня 2016 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що понад 26 років працював трактористом у колгоспі ім. «Мічуріна», пізніше перейменованого в колгосп ім. «Лук'янова», а згодом реорганізованого у ТзОВ «Злагода». 14 липня 2016 року йому виповнилося 55 років, і 16 вересня 2016 року він звернувся до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області за призначенням пільгової пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, відповідач відмовив йому у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з неможливістю встановити період зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції. Враховуючи, що він має більш як 26 років стажу, як тракторист, вважає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14 липня 2016 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем підтверджено пільговий трудовий стаж належними та допустимими доказами, показаннями свідків, а тому наявні всі підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з прийнятою постановою, Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до змін в законодавстві передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 26 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Вказує, що неможливість отримання ОСОБА_1 уточнюючих довідок є недоведеною, про що свідчить і відсутність письмових звернень позивача. Також, зазначає, що трудовий стаж, але жодним чином не пільговий установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації(в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, якого вони підтверджують роботу заявника.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, у зв'язку з досягненням 55-ти річного віку позивач 16 вересня 2016 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посаді тракториста.

Нововолинсько-Іваничівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області було відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки неможливо встановити період його зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції (а.с.19).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на призначення пільгової пенсії за віком мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7, згідно якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Згідно із ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначання пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі її відсутності приймаються інші документи, які містять відомості про період роботи.

Згідно із п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, або відсутності архівних даних, стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, установі, організації і мали документи про свою роботу за цей час.

Відповідно до п. 20 того ж Порядку уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно даних трудової книжки, позивач з 1982 року по 2008 рік працював трактористом у колгоспі ім. «Лук'янова» с. Заставне Іваничівського району, який згодом було реорганізовано у ТзОВ «Злагода» (а.с.5-8). Окрім того, згідно довідки № 14 від 15 березня 2000 року виданої ТзОВ «Злагода» ОСОБА_1 з 01 серпня 1978 року по 31 березня 1980 року працював трактористом у колгоспі ім. «Лук'янова». Зазначені факти також підтверджуються архівною довідкою Об'єднаного трудового архіву територіальних громад сіл, селища Іваничівського району Волинської області № 349/01-15 від 19 липня 2016 року(а.с.14).

Всього більше 26 років пільгового стажу роботи на посаді тракториста, при необхідному мінімумі 20 років пільгового стажу.

Згідно з пунктами 2, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначання пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи; у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо неможливості подання уточнюючої довідки правонаступника колгоспу ім. Лук'янова - Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода", судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців наявні відомості про перебування ТзОВ "Злагода" в процесі припинення за судовим рішенням. Зазначене підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців(а.с.16-18).

Відтак, колегія суддів вважає обгрунтованими посилання позивача на неможливість отримання будь-яких уточнюючих довідок про період його роботи в ТзОВ "Злагода" з цих підстав.

Стосовно доводів відповідача про те, що ОСОБА_1 у певні роки не виконував встановлений колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві про що також не надано жодних документів, які б свідчили про поважність причин такого невиконання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Так відповідно зазначеній статті, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, до спеціального стажу роботи зокрема й трактористом зараховується весь стаж роботи особи, у випадку виконання нею встановленого мінімуму трудової участі (відпрацювання встановленої кількості людино-днів), при цьому у випадку не виконання саме без поважних причин такого встановленого мінімуму відповідний стаж обраховується виходячи із фактичної тривалості часу роботи.

Тобто у випадку не виконання особою встановленої кількості л/д у відповідному році без поважних причин такий рік не зараховується до стажу в цілому, а зараховується виходячи з фактичної тривалості роботи.

Відповідно п. 5 Постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників» у трудовій книжці колгоспника вказується прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно з п. 29 Інструкції про ведення трудових книжок колгоспників від 12 серпня 1975 року, визначено, що у трудовій книжці колгоспника в розділі «Трудова участь в громадському господарстві» щорічно вноситься запис про прийняте в колгоспі річному мінімумі трудової участі колгоспників у суспільному господарстві та його фактичне виконання колгоспником за даний рік і, крім того, робиться запис про невиконання встановленого річного мінімуму участі у громадському господарстві із зазначенням, є причина поважною або неповажною (тимчасова непрацездатність, відпустка по вагітності та пологах, прогули та ін.) Записуються також номер і дата рішення загальних зборів колгоспників (зборів уповноважених) або правління колгоспу, що визнали поважною або неповажної цю причину.

Виходячи із зазначеного, до спеціального стажу не зараховується повний рік тільки у випадку, якщо особою не було відпрацьовано встановлену мінімальну кількість л/д без поважних причин. При цьому, про поважність чи неповажність причин такого не відпрацювання має бути зроблений відповідний запис.

З досліджених судом записів у трудовій книжці слідує, що за період з 1982 року по 2008 роки жодного запису про поважність чи не поважність причин не відпрацювання, як і про саме не відпрацювання, зроблено не було, а тому апеляційний суд вважає, що до спеціального стажу необхідно зараховувати весь період з 1982 по 2008 роки включно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що навіть за умови неврахування відповідачем років, у які, на думку пенсійного органу, позивачем не вироблений мінімум трудової діяльності, у ОСОБА_1 наявний достатній стаж для призначення пільгової пенсії, що також підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.7-8).

Крім цього, судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_4 який підтвердив, що у 1978 році позивач прийшов на роботу в колгосп ім. «Мічуріна», який згодом було перейменоване на колгосп ім. «Лук'янова», а згодом реорганізовано у ТзОВ «Злагода». Після проходження ОСОБА_1 курсів, вони працювали в одній тракторній бригаді. Позивач працював у колгоспі трактористом, виконуючи різного характеру польові роботи. Також, свідок ОСОБА_5 підтвердив, що працював у колгоспі ім. «Мічуріна» з 1976 року. З 1978 року, після прийняття на роботу ОСОБА_1, вони разом працювали трактористами в одній тракторній бригаді і були задіяними в сільськогосподарських роботах. Також свідок ствердив, що позивач протягом всього робочого часу працював у полі, займаючись обробітком сільськогосподарської продукції. Іншим видом діяльності вони не займалися.

Стосовно доводів апелянта про те, що допитані в судовому засіданні свідки не можуть підтвердити пільговий характер роботи позивача, колегія суддів зазначає, що зайнятість позивача на виробництві під час роботи трактористом підтверджується відпрацьованим річним мінімумом трудової участі зазначеним в трудовій книжці по відношенню до встановленого річного мінімуму трудової участі у підприємстві, що свідчить про його безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі календарного року.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що робота, яку виконував позивач протягом періодів, зазначених у трудовій книжці, законодавством віднесена до посад з шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію, та позивач досяг віку 55 років, і стаж його роботи становить понад 25 років, з них не менше 20 років на роботі з шкідливими умовами праці, а тому дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправними.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 19 травня 2017 року у справі № 156/276/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. В. Ніколін
А. І. Рибачук