Справа № 308/10704/16-а
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участі позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ужгородського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання неправомірними дії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Ужгородського Обєднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 29.08.2012 року Ужгородським Обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області позивачу призначено пенсію згідно Закону України від 16.12. 1993 р. № 3723-ХП «Про державну службу».

ОСОБА_2 вказує на те, що для розрахунку пенсії подав до Ужгородського Обєднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області довідки № 5937 від 14.09.2012 року та № 702 від 01.10.2012 року, надані Державним архівом Закарпатської області, а також довідку Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 79/16 від 14.02.2011 р. № 5-1.

Позивач вказує на те, що при призначенні йому пенсії відповідач грубо порушив його права, оскільки до розрахунку пенсії не включив суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових умов, грошові винагороди, суми індексації заробітної плати та інші витрати, передбачені законом, що відповідно привело до зменшення розміру пенсії позивача.

Відтак 15.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського Обєднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою з проханням здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення, з врахуванням сум, зазначених у графі «інші витрати» та надавши при цьому довідки Державного архіву Закарпатської області про надбавки та інші виплати № 159 від 01.06.2016 року та довідку Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини № 147/16-31 від 10.06.2016 року.

Однак листом № 02/Д-74 від 21.06.2016 року позивача повідомлено про відмову у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що вказані ним суми не є складовими заробітної плати.

Позивач вважає, що дії відповідача є такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві і на підставі викладеного просить визнати дії відповідача щодо відмови включити суми матеріальних допомог та суми індексації заробітної плати в заробітну плату для призначення пенсії ОСОБА_2 протиправними, зобов'язати Ужгородське Обєднане Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області провести нарахування на виплату його пенсії з 29.08.2012 року відповідно до ЗУ «Про державну службу» у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати включивши у розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії суми індексації та матеріальної

допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб з урахуванням довідок № 159 від 01.06.2016 року ( за період з 01.04.2006 р. по 31.03.2011 р. та за період з 01.01.2016 р. По 31.12. 2010 р. Та № 147/16-31 від 10.06.2016 року, а також у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям з урахуванням довідок від 16.08.2016 р. № 232/11 та від 18.08.2016 р. № 373/11, від 03.08.2016 р. № 200/16 -31 та від 03.08.2016 року № 201/16-31.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги адміністративного позову та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив наступні обставини.

З 29.08.2012 р. ОСОБА_2 перебуває на обліку в Ужгородському Обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію згідно Закону України від 16.12. 1993 р. № 3723-ХП «Про державну службу».

За змістом статті 37 ЗУ № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям визначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове пенсійне страхування.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 було розраховано пенсію без врахування матеріальних виплат та суми індексації заробітної плати, зокрема з тих підстав, що формою довідки, що була надана для призначення пенсії, не було предбачено графи «інші виплати».

Відтак 15.06.2016 року позивач звернувся до Ужгородського Обєднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою з проханням здійснити перерахунок пенсії, з врахуванням сум, зазначених у графі «інші витрати» та надавши при цьому довідки від Державного архіву Закарпатської області про надбавки та інші виплати № 159 від 01.06.2016 року ( 1а) за період з 01.04.2006 року по 31.03.2011 р.; 1б) за період з 01.01.2006 р. по 31.12. 2010 р. та довідку Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини № 147/16-31 від 10.06.2016 року.

З доданої до матеріалів справи письмової відповіді начальника управління Пенсійного Фонду України в м. Ужгороді № 02/Д-74 від 21.06.2016 року у відповідь на звернення ОСОБА_2 вбачається, що позивачу відмовлено у заяві про перегляд розміру пенсії з тих підстав, що вказані ним виплати не передбачені як складові оплати праці державного службовця (суми індексації, матеріальна допомога та інші) і в рахунок заробітку для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не включаються.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР Про оплату праці (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу

(граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, посилання відповідача на те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними.

У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону №1058-IV та стаття 66 Закону №1788XII .

Положення ст.ст. 1, 2 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95 ВР «Про оплату праці» дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та для покращення соціально-побутових умов входила до системи оплати праці державного службовця.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року у справі № 21-430а 11.

За приписами ч. 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального трава у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, і застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми трава, та для всіх судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (в редакції станом на 28.12.2010 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Зазначене положення Закону було деталізовано у постанові Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», пунктом 4 якої передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV ( 432-15 ) "Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» ( 3723-12 ), визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержуєпрацюючий державний службовець права на перерахунок.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови, перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 пенсія була призначена після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-XII, то відповідно він має право на перерахунок раніше призначеної пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. При цьому, заробітна плата для перерахунку пенсії визначається на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

09 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності 15.12.2015 р., та згідно п. 6 застосовується з 01.12.2015.

Пунктом 3 вказаної постанови встановлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких затверджено: додатками 1 - 37, 43 1, 43 2, 48 - 55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Норми ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ є чинними і вони не скасовані в установленомуКонституцією України порядку.

Станом на 1 грудня постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865, якою визначено порядок обчислення розміру заробітної плати для призначення та перерахунку пенсії, не скасована та не втратила чинності. Зміни відбулися 15 грудня 2015 року у зв'язку зі змінами, внесеними постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013, якою скасовано п.4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року № 865. Зазначені зміни набрали чинності після публікації постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 в офіційному виданні - «Урядовий кур'єр» 15 грудня 2015 року № 234.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015 року, текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Одночасно, в пункті 16 Закону №76-VІІІ зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом: забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

На час виникнення права на перерахунок пенсії постанова Кабінету Міністрів України, у відповідності до Закону №76-VІІІ, яка б обумовлювала умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, відсутня. Залишився чинним п. 4 постанови КМУ №865.

Суд вважає, що при вирішення питання щодо визначення розміру пенсії при перерахунку у відсотках від заробітної плати має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії - 80%, а тому внесені Законом №76 -VIII від 28.12.2014 року зміни до ст. 37 Закону №3723-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог посилаючись на постанову КМУ від 09.12.2015 р. №1013 та п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, яким передбачено, що з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим з 01.06.2015 року пенсії не призначаються та не перераховуються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вивчивши вказані доводи представника відповідача суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. за № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Між тим, пенсія позивачу призначена ще у 2012 році, тобто до набрання чинності вказаним Законом.

Вирішуючи питання про застосування до спірних правовідносин законодавства України суд виходить з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України «Про державну службу». Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя ). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правили, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

У зв'язку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Враховуючи вищезазначене, а також положення чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до перкоання, що позивач має право на перерахунок пенсії у випадку підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям з моменту звернення до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою.

Скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з

якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що зазначені принципи в контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не дотримані.

Положеннями ст. 99 КАС визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст. 102 КАС передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Однак позивачем в судовому засіданні не було надано жодних письмових доказів того, що процесуальний строк при поданні до суду адміністративного позову був пропущений ним з поважних причин, відтак суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, зокрема в частині здійснення перерахунку пенсії позивача з врахуванням індексації заробітної плати і виплачених сум матеріальних допомог за останні шість місяців.

Враховуючи вищезазначене та той факт, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають до часткового задоволення

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9,11, 12, 17-19, 71, 99,130, 158 КАС України, ст.ст.19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. 33, 37, 37-1 ЗУ «Про державну службу» ( 1993), постановою Кабінету міністрів України від 31.05.2000 року № 865, постановою Кабінету міністрів від 09.12. 2015 р. № 1013, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови включити суми індексації заробітної плати, матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань в заробітну плату для призначення пенсії ОСОБА_2 відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 17.04. 2016 року в розмірі 80 % заробтіної плати із врахуванням сум матеріальних допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі якщо постанову було винесено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4