Справа № 804/4086/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 р. Справа № 804/4086/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
при секретаріВербному Д.С.
представника позивача третьої особи ОСОБА_3 Терехов О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бабець Наталії Володимирівни за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Добробут-АГРО", Товариство з обмеженою відповідальністю "ВБ-О", Фермерське господарство "Добробут-Агро" про зобов`язання вчинити певні дії
ОСОБА_5 (далі- позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бабець Наталія Володимирівна (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 32000432 від 24.10.2016 10:03:43 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі якого внесені записи про державну реєстрацію права оренди та суборенди на належну їй на праві власності земельну ділянку.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач вважає оскаржуване рішення протиправним а дії державного реєстратора щодо державної реєстрації права оренди та суборенди такими, що вчинені з порушенням встановленого законом порядку.
Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, та зазначав, що діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бабець Наталії Володимирівни, індексний номер: 32000432 від 24.10.2016 10:03:43 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесені записи про реєстрацію:
- права приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва кадастровий номер НОМЕР_1 площею 8,289 га за ОСОБА_5, запис про право власності № 17042876, дата час державної реєстрації: 12.10.2016 р. 16:07:11;
Позивач заявляючи позов виходив з того, що за нормами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом статті 316 ЦКУ правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В той же час, зазначав, що між нею та ТОВ «Добробут-АГРО» діє договір оренди земельної ділянки, який вона уклала ще в 2006 році і який діє до 16.08.2017 р., а тому реєстрація права оренди за ТОВ «ВБ-О» є протиправною і має бути скасована.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: IV-ДП № 104847, виданого 17.04.2001 р. Покровською сільською радою Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, 17.04.2001р., ОСОБА_5 набула права приватної власності на земельну ділянку площею 8,289 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
26.09.2016 р. між ОСОБА_5 та СТОВ «Добробут - АГРО» був укладений договір оренди тієї ж земельної ділянки на новий строк - 7 років та відповідно до вимог статті 125 ЗКУ та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" був поданий СТОВ «Добробут - АГРО» разом з необхідним пакетом документів до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права оренди. Згідно рішення № 32398716 від 17.11.2016 р. державного реєстратора Криничанської РДА Бабець Н. В. було відмовлено СТОВ «Добробут - АГРО» у державній реєстрації права оренди в зв'язку з вже зареєстрованими речовими правами на дану земельну ділянку.
Враховуючи викладене, суд робить висновок про протиправність дій державного реєстратора Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бабець Наталії Володимирівни, при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 32000432 від 24.10.2016 10:03:43, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Законом № 1952-ІV визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.
Статтею 8 Закону №1952-IV визначені повноваження органу державної реєстрації прав, відповідно до якої орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом, забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч.2 ст.9 Закону №1952-IV державний реєстратор, зокрема: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність відомостей про нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства, чинного на момент реєстрації таких прав, проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.
Відповідно до ст.15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст.18 цього закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Частиною 4 ст.15 Закону №1952-IV встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Статтею 24 Закону № 1952-IV визначені підстави відмови в державній реєстрації прав та обтяжень, зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.
Отже, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, стосовно якої право оренди вже зареєстровано, є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.
Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор:
- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
- перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
- під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Суд зазначає, що стаття 29. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на час проведення реєстраційних дій передбачає особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року», а саме: Державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку у разі подання заяви про державну реєстрацію прав набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель.
Відповідно до пункту 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.
Згідно з пунктом 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).
Аналіз наведених норм розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" свідчить про те, що порядок перенесення (внесення) відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру - автоматично або ж на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі за заявою їх власників, залежить від наявності або ж відсутності відповідних відомостей про земельну ділянку у Державному реєстрі земель.
Так, підставою перенесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку є факт реєстрації такої земельної ділянки до набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», тобто до 01.01.2013 року, у Державному реєстрі земель.
Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК- Автоматизована система державного земельного кадастру. Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель 1 Загальні положення та терміни (Наказ|Порядок, Держкомзем, від 02.07.2003, № 174 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель").
Тобто, реєстрація додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок в 2012 р. відділом Держкомзему у Криничанському районі Дніпропетровської області, з вчиненням запису у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі є підтвердженням наявності відповідних відомостей про земельну ділянку та речових прав на неї у Державному реєстрі земель.
Відповідно до стаття 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачені випадки коли може бути зупинено розгляд заяви державним реєстратором:
Пункт 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:
пункт 8) після завершення строку, встановленого частиною 3 статті 23 цього Закону (30 роб. днів), не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;
Крім того, Державна реєстраційна служба України у своєму листі від 06.08.2013 року № 2951/05-15-13 надала роз'яснення «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами», що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року).
На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що в порушення вимог чинного законодавства державний реєстратор при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБ-О», а згодом і договорів суборенди з ФГ «Добробуд-Агро» належним чином не перевірив, чи має місце вже зареєстроване право оренди на спірні земельні ділянки, внаслідок чого неправомірно здійснила повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих же самих земельних ділянок, тоді як реєстрація договорів оренди землі за новим орендарем можлива лише після закінчення строку дії або дострокового розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем та відповідної реєстрації цих фактів.
Невиконання державним реєстратором такого обов'язку обумовило подвійну реєстрацію права оренди одних і тих самих земельних ділянок, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси власника земельної ділянки ОСОБА_5 на розпорядження своєю власністю.
Верховний суд України у постанові від 29 вересня 2015 року, ухваленої в результаті перегляду судових рішень внаслідок неоднакового застосування судами одних і тих же норм права - частин другої, четвертої статті 3, частини першої статті 8, пунктів 1, 8-1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV.), згідно якої: «державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації». Верховний суд по зазначені справі встановив, що договори оренди на користь позивача були зареєстровані у Державному реєстрі земель у 2007 році та строк їх дії не закінчився, що унеможливлює на момент виникнення спірних правовідносин (2014 рік) реєстрацію права оренди на ті ж ділянки за іншою особою.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 року у справі № 21-3030а16, яких державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, а реєстрація нових договорів оренди є неможливою до закінчення строку дії попередніх договорів та відповідної реєстрації цього факту.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, відповідно до ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
У відповідності до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення і про його скасування
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Керуючись статтями 11, 14, 69-72, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бабець Наталії Володимирівни за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Добробут-АГРО", Товариство з обмеженою відповідальністю "ВБ-О", Фермерське господарство "Добробут-Агро" про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бабець Наталії Володимирівни, індексний номер: 32000432 від 24.10.2016 10:03:43 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права оренди та про державну реєстрацію права суборенди відносно земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.
Судові витрати стягнути з відповідача.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 10 липня 2017 року

Суддя Р.З. Голобутовський