Справа № 817/2116/16
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 р.Р і в н еСправа №817/2116/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представники ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третьої особи позивача: представник не прибув,

відповідача: представники ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 держпраці у Рівненській області,
до Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області
про визнання протиправним та незаконним розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області (далі Здолбунівська РДА) про визнання протиправним та незаконним розпорядження від 02.11.2016 №175-к про звільнення з посади з 02.11.2016 у звязку із змінами в організації праці та відмовою на проходження державної служби на запропонованій посаді, поновлення на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації з 02.11.2016 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту винесення рішення у справі.

В ході судового розгляду позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог, згідно з якою, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Здолбунівської РДА від 02.11.2016 №175-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації головного архітектора району з 02.11.2016 у звязку із змінами в організації праці та відмовою на проходження державної служби на запропонованій посаді;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації з 02.11.2016;

- стягнути із Здолбунівської РДА середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 до моменту винесення рішення у справі.

Змінені позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване розпорядження Здолбунівської РДА прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, а відтак є протиправним.

У судовому засіданні позивач та його представники підтримали змінені позовні вимоги та суду пояснили, що на момент попередження позивача про вивільнення із займаної посади була вакантною посада не лише головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату адміністрації, а й посада начальника відділу містобудування та архітектури Здолбунівської РДА, яка відповідно могла бути запропонована йому в порядку переведення, оскільки є рівнозначною в порівнянні з посадою, яку він обіймав до звільнення. Що також підтверджено матеріалами перевірки ОСОБА_6 Держпраці у Рівненській області, проведеної на підставі скарги ОСОБА_1, та за наслідками якої винесено відповідний припис. Проте, всупереч вказаному у акті перевірки та приписі, 02.11.2016 відповідачем прийнято оспорюване розпорядження. Таким чином, вважають звільнення позивача незаконним, оскільки оспорюване розпорядження прийняте не тільки в супереч вимогам Закону України «Про державну службу», який є спеціальним законом у питанні проходження позивачем державної служби, а і вимогам КЗпП України. Відтак, з 02.11.2016 він перебуває у вимушеному прогулі. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач, Здолбунівська РДА, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представники відповідача надали пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснили, що розпорядженням голови Здолбунівської РДА №142-к від 22.08.2016 «Про впорядкування структури Здолбунівської РДА» припинено діяльність відділу містобудування, архітектури житлово-комунального господарства райдержадміністрації, про що 30.08.2016 начальника відділу ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення у звязку із змінами в організації праці. Разом з тим, йому було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату адміністрації. При цьому, йому не була запропонована вакантна посада начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації за відсутності у нього освіти архітектурного спрямування. Крім того, призначення на посаду головного архітектора області, району, міста здійснюється виключно за результатами конкурсу. Зазначили, що оспорюване розпорядження видане у звязку із змінами в організації праці та відмовою на проходження державної служби на запропонованій посаді, з яким ОСОБА_1 ознайомився 02.11.2016, що підтверджуються його підписом. Відтак, таке розпорядження прийняте без порушення вимог чинного законодавства. Просили у задоволенні позовних вимог відмови повністю.

В ході судового розгляду, судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 Держпраці у Рівненській області.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою участь третьої особи у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити спір без участі такої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.11.2016, розпорядженням голови Здолбунівської РДА №175-к, ОСОБА_1 начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації головного архітектора району, у звязку із змінами в організації праці (а.с.16).

Вважаючи оспорюване розпорядження голови Здолбунівської РДА протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю та гарантує захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відносини, що виникають у звязку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця, регулюються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), дія якого поширюється на державних службовців, зокрема, місцевих державних адміністрацій (ст.3).

Частиною 3 статті 5 Закону №889-VIII передбачено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Підстави припинення державної служби передбачені статтею 83 Закону №889-VIII, якою регламентовано, що державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою субєкта призначення (ст.87), та у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у звязку із зміною її істотних умов (ст.43).

Згідно з ч.1 ст.43 Закону №889-VIII, підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у звязку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону №889-VIII, зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обовязків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Здолбунівської РДА від 25.09.2015 №78-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства - головного архітектора Здолбунівської РДА з 01.10.2015 з посадовим окладом згідно зі штатним розписом як такого, що пройшов конкурсний відбір (а.с.15).

Розпорядженням голови Здолбунівської РДА «Про впорядкування структури Здолбунівської РДА» від 22.08.2016 №142-к, зокрема, припинено діяльність відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації шляхом перетворення у відділ містобудування та архітектури райдержадміністрації, та затверджено граничну чисельність працівників апарату та структурних підрозділів Здолбунівської РДА (а.с.17).

Разом з тим, на підставі п.5 такого розпорядження 30.08.2016 ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення з посади та запропонована посада головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату адміністрації (а.с.18).

28.10.2016 ОСОБА_1 звернувся до голови Здолбунівської РДА із заявою про призначення його на посаду начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації в порядку переведення (а.с.19), однак листом від 01.11.2016 №вих.-3192/01-16/16 позивачу відмовлено у переведені на вказану посаду, оскільки дана посада йому не пропонувалася, а призначення головного архітектора району здійснюється виключно за конкурсом (а.с.20).

Частиною 4 статті 43 Закону №889-VIII визначено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження державної служби у звязку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про переведення подана в межах 60-денного строку, однак 02.11.2016, розцінюючи її як відмову від проходження державної служби на запропонованій посаді та на підставі листа Рівненської обласної державної адміністрації від 01.11.2016 №вих.-6505/0/01-43/16 (а.с.47), головою Здолбунівської РДА було прийняте оспорюване розпорядження (а.с.16).

При цьому, не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не повязана із зміною функцій державного органу та основних посадових обовязків (ч.2 ст.43 Закону №889-VIII).

Згідно з п.1 Розпорядження голови Здолбунівської РДА «Про впорядкування структури Здолбунівської РДА» від 22.08.2016 №142-к (а.с.17), діяльність відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації припинено саме шляхом перетворення у відділ містобудування та архітектури райдержадміністрації.

Відтак, суд приходить до висновку, що оспорюване розпорядження, в силу вимог ч.2 ст.43 Закону №889-VIII, було прийняте поза межами істотних умов проходження позивачем державної служби, оскільки впорядкування структури Здолбунівської РДА не призвело до ліквідації структурного підрозділу та посади керівника такого підрозділу, а лише до його реорганізації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю (ч.3 ст.87 Закону №889-VIII).

Так, частиною 3 статті 32 КЗпП України визначено, що у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовжені роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Змінами в організації виробництва і праці є, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 Про практику розгляду судами трудових спорів розяснено, що згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Частина 4 статті 32 КЗпП України встановлює, що якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що розірвання трудового договору з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України, а також дотриманням установлених вимог при вивільненні працівника (попередження за 2 місяці про наступне вивільнення, врахування переважного права на залишення на роботі, наявність скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці тощо). Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (ст. 43 Конституції України).

При цьому, частинами 3 та 4 статті 36 КЗпП України передбачено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Разом з тим, частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII регламентовано, що звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Поряд з цим, у розясненні від 11.05.2016 №8-р/з Національне агентство України з питань державної служби зазначає, що переведення державного службовця без проведення конкурсу можливе на рівнозначну або нижчу посаду (а.с.25).

Згідно з п.6 ч.1 ст.2 Закону №889-VIII, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Таким чином, положення Закону №889-VIII передбачають можливість переведення державного службовця на іншу рівнозначну вакантну посаду в тому самому державному органі без обовязкового проведення конкурсу.

Судом встановлено, що позивач про наступне вивільнення з посади був належним чином попереджений, однак, йому була запропонована посада головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату адміністрації, а не наявна вакантна посада начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації, у звязку з чим 05.09.2016 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до ОСОБА_6 Держпраці у Рівненській області та Здолбунівської місцевої прокуратури (а.с.14).

Як вбачається з листа ОСОБА_6 Держпраці у Рівненській області від 30.09.2016 №17-04/2468 «Про розгляд звернення» (а.а.с.11-12), у період з 22.09.2016 по 27.09.2016, на підставі наказу від 19.09.2016 №549 та направлення від 19.09.2016 №593-Н/01-26, державним інспектором праці ОСОБА_6 Держпраці у Рівненській області ОСОБА_7 проведено позапланову виїзну перевірку Здолбунівської РДА з питань додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, за наслідками якої складено акт від 27.09.2016 №23А/04-7 (а.а.с.21-23).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки, державним інспектором праці встановлено, що в порушення ч.ч.3, 4 ст.36 КЗпП України, у разі зміни підпорядкованості підприємства, установи, організації, зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору не продовжується, а саме: розпорядженням голови Здолбунівської РДА №142-к від 22.08.2016 «Про впорядкування структури Здолбунівської РДА» начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення у звязку із змінами в організації праці 30.08.2016 припиненням діяльності відділу містобудування, архітектури житлово-комунального господарства райдержадміністрації шляхом перетворення у відділі містобудування та архітектури райдержадміністрації. Тоді, як згідно зі ст.41 Закону №889-VIII, державний службовець з урахуванням його професійної підготовки може бути переведений без обовязкового проведення конкурсу на іншу рівнозначну вакантну посаду в тому самому державному органі за рішенням керівника державної служби. Поряд з тим, відповідно до ч.2 ст.43 Закону №889-VIII, не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не повязана із зміною функцій державного органу та основних посадових обовязків. До того ж, з 01.05.2016 норми ст.32 КЗпП України і повязаної з нею норми п.6 ст.36 КЗпП України для державних службовців не застосовуються.

З метою усунення виявлених порушень державним інспектором праці ОСОБА_7 винесено припис від 27.09.2016 №15П/04-7/23А, яким голові Здолбунівської РДА приписано не допускати порушень вимог ч.ч.3, 4 ст.36 КЗпП України при здійсненні перетворення відділу містобудування, архітектури житлово-комунального господарства райдержадміністрації у відділі містобудування та архітектури райдержадміністрації (а.с.24).

Разом з тим, актом перевірки від 27.09.2016 №23А/04-7 ОСОБА_6 Держпраці у Рівненській області встановлено, що умовами проведення конкурсу на заміщення вакантної посади державної служби категорії «Б» - начальника відділу містобудування та архітектури Здолбунівської РДА, оголошеного розпорядженням голови Здолбунівської РДА від 31.08.2016 №146-к, передбачені вимоги до професійної підготовки та професійної компетенції, зокрема: загальні вимоги до освіти, до загального та спеціального досвіду роботи. Відповідно до Диплому ЛВ №375949, виданого ОСОБА_1 04.07.1984 та відомостей трудової книжки про його досвід служби в органах місцевого самоврядування з 1996 року, ОСОБА_1 має набуті професійні технічні знання у сфері архітектури, містобудування, а також має практику застосування нормативно-правових актів у сфері професійної діяльності, у звязку з перебуванням на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Здолбунівської РДА з 2005 року.

Відтак, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не була запропонована вакантна посада начальника відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації за відсутності у нього освіти архітектурного спрямування, не заслуговують на увагу.

Крім того, запропонована ОСОБА_1 посада головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату адміністрації належить до 7 групи оплати праці та схеми посадових окладів державних службовців, передбачених ст.51 Закону №889-VIII, та відповідно є нижчою від займаної ним на момент прийняття оспорюваного розпорядження, а відтак нерівнозначною.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_1 мав переважне право на заміщення вакантної посади державної служби категорії «Б» - начальника відділу містобудування та архітектури Здолбунівської РДА, без проведення конкурсу, оскільки така посада є рівнозначною займаній ним на момент звільнення, а його набуті професійні технічні знання у сфері архітектури, містобудування, відповідають вимогам до професійної підготовки та професійної компетенції для зайняття такої посади.

До того ж позивач мав бажання працювати на посаді начальника такого відділу, тобто, в нових умовах в межах спеціальності і кваліфікації посади, яка не була йому запропонована. Жодних доказів про те, що позивач відмовився від посади головного спеціаліста відділу ведення Державного реєстру виборців апарату адміністрації суду не надано.

Таким чином, при звільненні позивача з посади, відповідачем були проігноровані не лише норми ст.49-2 КЗпП України, а і вимоги припису ОСОБА_6 Держпраці у Рівненській області від 27.09.2016 №15П/04-7/23А, що свідчить про протиправність оспорюваного розпорядження.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що розпорядження Здолбунівської РДА від 02.11.2016 №175-к «Про звільнення ОСОБА_1Р.» з посади з 02.11.2016 підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді, з якої його незаконно звільнено, згідно з вимогами ст.241-1 КЗпП України, саме з 03.11.2016. посаді, з якої його незаконно звільнено, згідно з вимогами ст.241-1 КЗпП України, саме з 03.11.2016.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.235 КЗпП України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, згідно з приписами ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Вимушений прогул позивача з 03.11.2016 по день постановлення судового рішення 27.06.2017 становить 236 днів, однак, підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є відповідне рішення керівника про поновлення особи на посаді або скасування рішення про його звільнення.

При цьому, статтею 24 КЗпП України визначено, що трудові правовідносини у працівника виникають не з моменту укладання трудового договору, а з моменту, коли його фактично було допущено до роботи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню саме по день фактичного виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд приходить вважає, що Здолбунівською РДА, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності прийняття оспорюваного розпорядження, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Разом з тим, відповідно до положень ст.256 КАС України, судом допускається негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області від 02.11.2016 №175-к "Про звільнення ОСОБА_1Р.".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області з 03.11.2016.

Стягнути з Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області () середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.11.2016 по день фактичного виконання рішення.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення з 03.11.2016 ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щербаков В.В.