Справа № 823/987/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року справа № 823/987/17

м. Черкаси

10 год. 21 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Потенко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника третьої особи ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа Уманське обєднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_3, в якому просить скасувати постанову державного виконавця Христинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу Уманського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Представником позивача в обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірна постанова державного виконавця не відповідає вимогам ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки держаний виконавець не мав права відкривати провадження на підставі виконавчого документа, який не містить визначених законом реквізитів (дати прийняття і номеру рішення, згідно з яким видано документ, резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, та строку пред'явлення рішення до виконання), а зобов 'язаний був повернути вимогу стягувачу. Також представник зазначив, що постанова державного виконавця не відповідає вимогам ч. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки держаний виконавець не мав права відкривати провадження на підставі документа, який не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби (вимога Пенсійного фонду не є виконавчим документом), а зобов'язаний був повернути вимогу стягувачу. Отже, рішення відповідача є протиправним та порушує права позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проси розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник третьої особи щодо задоволення адміністративного позову заперечував, вважаючи, доводи представника позивача необґрунтованими, а вимогу ПФУ такою, яка відповідає ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, зазначено, що заборгованість позивача виникла зі сплати страхових внесків за період 2009-2010 років у сумі 58 195,51 грн., оскільки останній не виконав обов'язку щодо сплати страхових внесків. При цьому наголошено, що ст. 106 Закону № 1058 передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками вважаються простроченою заборгованістю і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Представник також, просить врахувати, що п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 і п. 8.1 Інструкції № 21-1 (зміни якої були прийняті на виконання Закону № 2464) запроваджено зворотну дію в частині стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків, яка виникла до 1 січня 2011 року. Отже, посилання позивача на ту обставину, що вимога не є виконавчим документом, а тому не підлягає примусовому виконанню є безпідставним, оскільки п. 8.2 Інструкції № 21-1, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в разі, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків, яка є виконавчим документом.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке

12.05.2017 Уманським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області щодо ОСОБА_3 винесено вимогу № 04/1 про сплату заборгованості зі сплати страхових внесків за період 2009-2010 років у сумі 58 195,51 грн.

В подальшому, 08.06.2017 за вих. № 10121/16 Уманське обєднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області звернулося з заявою до органу ДВС ГТУЮ у Черкаській області щодо виконання вимогу № 04/1.

08.06.2017 головним державним виконавцем Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області на підставі вимоги № 04/1 від 12.05.2017 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків сумі 58 195,51 грн., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54100508.

Дана постанова 15.06.2017 отримана боржником - ОСОБА_3, що вбачається з напису на супровідному листі (а.с. 7).

Не погоджуючися з винесеною постановою позивач звернувся до суду.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку являється Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 7 частин 1 статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів як зокрема і рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

У відповідності до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закон України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8.1 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі Інструкція № 21-1) стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

Пунктом 8.2 Інструкції № 21-1 визначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.(ч. 4 ст. 106 Закону № 1058).

Таким чином, оскільки, вимога про сплату недоїмки зі страхових внесків є виконавчим документом, визначеним Інструкцією № 21-1 та ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, є такою, що підлягає примусовому виконанню.

Частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII).

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Отже, постанова від 08.06.2017 головним державним виконавцем Христинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження № 54100508, винесена з дотримання вимог та строків для вчинення процесуальних дій в межах виконавчого провадження, які унормовані Законом № 1404-VIII.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З аналізу правових норм, суд зазначає, що вимога Уманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 12.05.2017 № 04/1 є виконавчим документом та слугувала підставою винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 94 КАС України з відповідача судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 163, 181 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлений 14.07.2017