Справа № 242/5527/16-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 червня 2017 року м. Київ К/800/21832/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1561 від 10 жовтня 2016 року про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати відповідача зарахувати періоди його роботи з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля» та з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх. Шпіцберген) до пільгового стажу за Списком №1, зобов`язати відповідача зарахувати період його навчання у Донецькому політехнічному інституті з 1 вересня 1983 року по 8 червня 1990 року до страхового стажу, зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18 липня 2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 18 липня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте рішенням відповідача від 10 жовтня 2016 року №1561 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області №1561 від 10 жовтня 2016 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано відповідача зарахувати період роботи позивача з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля», з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх. Шпіцберген) до пільгового стажу за Списком №1, зобов`язано відповідача зарахувати період навчання позивача в Донецькому політехнічному інституті з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року до страхового стажу.

Зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18 липня 2016 року про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Так, судами встановлено, що 18 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 10 жовтня 2016 року №1561 відповідач відмовив у призначенні пенсії за нормами пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років, так як до пільгового стажу не зараховано: періоди його роботи з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля», з 2 листопада 1992 по 9 грудня 1992 року в якості інженера по наладці підземного на підприємстві «ВП «Вуглеавтоматиксервіс», оскільки за ці періоди не надані пільгові довідки та довідки про фактичні спуски і підйоми у шахту та підтвердження проведення атестації робочих місць; періоди роботи з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх. Шпіцберген, Норвегія) Федерального державного унітарного підприємства «ДТ «Арктіквугілля», оскільки за ці періоди не підтверджено достовірність наданої пільгової довідки, не надано довідку про фактичні спуски і підйоми у шахту та згідно довідки № 302/ю від 23 серпня 2016 року атестація робочих місць за цей період роботи на руднику «Піраміда» не проводилась; період навчання з 1 вересня 1983 року по 8 червня 1990 року в «Донецькому політехнічному інституті», оскільки за ці періоди не надано підтверджуючої довідки того, що тривалість навчання дійсно склала 6 років 9 місяців 8 днів, бо в даний період заявник працював та проходив строкову військову службу; період роботи з 1 листопада 2015 року по 30 червня 2016 року, оскільки за ці періоди відсутні відомості про сплату єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України, а тому відповідно до наданих позивачем документів страховий стаж заявника складає 27 років 1 місяць 27 днів, а стаж пільгової роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком №1 складає 7 років 11 місяців 23 дні.

Крім того, судами встановлено, що згідно записів трудової книжки БТ-ІІ № 2133267 у період з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року позивач працював у шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля» прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею; з 4 вересня 1993 року по 26 лютого 1996 року працював на архіпелазі Шпіцберген, Норвегія Федерального державного унітарного підприємства «ДТ «Арктіквугілля».

Також судами встановлено, що згідно копії диплому позивача у 1983 році зараховано до Донецького політехнічного інституту за спеціальністю електрифікація й автоматизація гірничих робіт. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 8 червня 1990 року позивачу присвоєно кваліфікацію гірничого інженера - електрика. Із додатку до диплому вбачається, що позивач навчався у Донецькому політехнічному інституті з 1 вересня 1983 року по 30 червня 1990 року.

Згідно архівної довідки, затвердженої проректором Донецького політехнічного інституту позивача зараховано з 1 вересня 1983 року студентом 1 курсу до Донецького політехнічного інституту, з 3 липня 1984 року йому надана академічна відпустка на період проходження дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, а з 9 червня 1986 року позивач повернувся із академічної відпустки після служби в рядах Збройних Сил СРСР на денне навчання тієї ж спеціальності.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства України одночасно із заявою надав відповідачу всі необхідні документи, в тому числі трудову книжку із оформленими належним чином записами, які підтверджують, що в періоди роботи з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року позивач працював в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля» прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею, тобто у трудовій книжці наявні всі відомості, що визначають зайнятись позивача з пільговим характером роботи протягом повного робочого дня в підземних умовах. Поряд з тим, відповідачем в порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надано доказів того, що позивач у спірні періоди був зайнятий на підземних роботах не повний робочий день.

Крім того, суди виходили з того, що у періоди часу з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року жодним законом не передбачалось проведення атестації робочих місць за умовами праці на підприємствах, а тому оскільки посада позивача віднесена до Списку №1, а записи трудової книжки в ці періоди заповнені коректно та повно, позивач має право на зарахування спірного періоду до пільгового стажу, а відповідач при обчисленні стажу позивача безпідставно не врахував записи його трудової книжки, що підтверджують пільговий стаж роботи позивача, який надає право на пенсію відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року в шахтоуправлінні «Червона зірка» в/о «Донецьквугілля».

Також суди виходили з того, що на підставі Угод, підписаних між Російською Федерацією та Україною, а саме - Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Тимчасової Угоди про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року та Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15 квітня 1994 року якщо певний період роботи особи на території Російської Федерації згідно із законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні. А тому стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась його трудова діяльність, у зв'язку з чим відповідач безпідставно не зарахував позивачу до пільгового стажу періоди його роботи з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Арктиквугілля» (арх. Шпіцберген).

Задовольняючи позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача у Донецькому політехнічному інституті з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року, суди виходили з того, що відповідно до положень статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статей 40 - 43 Закону України «Про освіту» до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання, зокрема, у вищих спеціальних навчальних закладах; до структури освіти входять, зокрема, вища і професійно-технічна освіта; крім того інститут є вищим навчальним закладом, а тому період навчання позивача з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року має бути зарахований до загального страхового стажу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18 липня 2016 року, суди виходили з того, що суд не може перебирати на себе повноваження органів Пенсійного фонду, до розгляду яких відносяться питання призначення пенсії, а тому в цій частині позовних вимог суди дійшли висновку про зобов'язання відповідача розглянути заяву позивача від 18 липня 2016 року повторно відповідно до законодавства та прийняти за нею рішення, з урахуванням зарахованих до пільгового та страхового стажу періодів роботи позивача.

Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області посилається на те, що для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах є необхідним надання довідки за вимогами, встановленими пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в тому числі із зазначенням у них спеціального (пільгового) стажу та інформацією про зайнятість в підземних (гірничих) роботах спусками під землю.

Крім того, відповідач посилається на те, що у період з 1993 року по 1995 рік атестація робочого місця позивача не проводилась, вперше атестація була проведена у 2010 році, а тому відповідач, відмовляючи у зарахуванні до трудового стажу спірного періоду роботи позивача, діяв у спосіб та в порядку, передбаченому законодавством України.

Також відповідач посилається на те, що для зарахування періоду навчання у Донецькому політехнічному інституті, позивачу необхідно надати відповідні довідки про початок навчання у Донецькому політехнічному інституті, вивільнення з навчання до лав Збройних Сил СРСР, періоду перебування у Радянській армії та початку навчання після армії.

Проте із вказаними доводами Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області погодитись не можна з огляду на те, що у період часу з 16 червня 1988 року по 31 серпня 1988 року жодним законом не передбачено проведення атестації робочих місць за умовами праці на підприємствах. Відповідачем факт віднесення посади позивача до Списку №1 не оспорюється, а тому оскільки записи трудової книжки позивача заповнені коректно, вірно та повно, то управління Пенсійного фонду безпідставно не врахувало цей період роботи позивача до пільгового стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, є правильним висновок судів попередніх інстанцій про те, що як вбачається із міжнародних Угод, підписаних між Україною та Російською Федерацією, обчислення стажу роботи здійснюється відповідно до положень законодавства тієї держави, на території якої працювала особа, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. У зв'язку з чим відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача період його роботи з 9 вересня 1993 року по 14 вересня 1995 року на руднику Піраміда в «Артиквугілля» (арх. Шпіцберген).

Також є правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачем надано належні докази (копію диплому; копію додатку до диплому; архівну довідку), якими підтверджено період навчання позивача з 1 вересня 1983 року по 3 липня 1984 року та з 9 червня 1986 року по 31 липня 1990 року у Донецькому політехнічному інституті на спеціальності електрифікація й автоматизація гірничих робіт, а тому відповідачем протиправно не зараховано цей період до загального страхового стажу позивача.

Посилання ж відповідача на надання позивачем додаткових довідок із зазначенням початку періоду навчання, періоду проходження військової служби в армії та періоду продовження навчання є безпідставними та необгрунтованими, оскільки видання таких довідок та надання їх до органу Пенсійного фонду не передбачено жодним нормативно-правовим актом, а згідно наданих диплому, додатку до нього та архівної довідки періоди початку та закінчення навчання та проходження позивачем військової служби вказані, що є достатнім для проведення управлінням Пенсійного фонду необхідних обчислень стажу.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець