Справа № 465/620/17
Суддя: Масендич В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.06.2017 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Масендич В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст. 183-2 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова в особі Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Львові, про визнання протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м.Львова, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 «Інших виплат», на які нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних професійних свят, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю на посадах державного службовця та посадової особи місцевого самоврядування, заявлених довідками від 26.12.2016р. ь№05-207, та від 05.01.2017р., №21-вих.01 відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції станом на дату виходу на пенсію (12.02.2009р.), виходячи з розрахунку 85% від середнього заробітку, та здійснити відповідні виплати з 14.02.2011р., залишивши без змін базовий місяць для індексації пенсії, який був визначений при призначенні пенсії.

Позов мотивує тим, що вийшовши на пенсію державного службовця з 12.02.2009р. з посади заступника начальника виробничо-технічного відділу Управління капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу». Пенсія позивачу була призначена в розмірі 85% суми середньої заробітної плати, на яку були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску.

Для призначення пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в Франківському районі м.Львова була затребувана довідка про заробіток за період з 01.02.2007р. по 31.01.2009р. без врахування «інших виплат», до яких віднесенні матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних професійних свят, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю на посадах державного службовця та посадової особи місцевого самоврядування, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску.

Відтак, позивач зазначає, що дізнавшись із судової практики та постанови Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011р. №5-1 «Про виконання судового рішення Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №2а-4753/09/2670», зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 18.02.2011р. за №210/18948 про необхідність врахування у складі заробітної плати для призначення пенсії державного службовця «інші виплати», до яких відносяться спірні виплати, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м.Львові із заявою від 10.01.2017р. із проханням здійснити йому перерахунок пенсії відповідно до довідки про заробітну плату виданою Департаментом адміністрації міського голови від 05.01.2017р. №21.-их.-01 та довідки виданої управлінням капітального будівництва Львівської міської ради від 26.12.2016р. за №05-524 про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу» і здійснити розрахунок розміру пенсії з врахуванням «Інших виплат», на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Проте, листом від 23.01.2017р. №3-Г/8 у перерахунку пенсії з врахуванням «Інших виплат» відповідачем відмовлено з посиланням на ст.. 33 Закону України «Про державну службу» та рекомендовано звернутись до суду.

За таких обставин, позивач зазначає, що у зв'язку з неврахуванням відповідачем у складі заробітку матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сум індексації заробітної плати, розмір призначеної йому пенсії було зменшено. Відтак на підставі викладеного, позивач вважає дії відповідача протиправними і такими, що порушують його конституційні права на більший розмір пенсії.

Таким чином, позивач також зазначає, що пенсійні органи не наділені повноваженнями самостійно визначати структуру заробітної плати та зменшувати її для розрахунку пенсії державного службовця. Відповідно д ст.. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, яка діяла на час оформлення позивачем пенсії передбачено, пенсію за віком відповідно до цього Закону призначається за умови припинення державної служби. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на державній службі, пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати. У випадку позивача у розмірі 85%. Відтак, відповідач при розрахунку пенсії повинен був виходити з отриманої позивачем суми заробітної плати, у тому числі «Інших виплат», до яких належить матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошова винагорода за сумлінну безперервну працю, премії до державних професійних свят на посадах державного службовця та посадової особи місцевого самоврядування оскільки чинним законодавством пенсійний орган не наділений повноваженнями самостійно визначати структуру заробітної плати державного службовця.

Позивач також зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 66 Закону України від 05.11.1991р.ю №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до заробітку про обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (400/97-ВР) нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). Позивач звертає увагу на те, що затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011р. №5-1 форма довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» вказує на необхідність пенсійного органу врахувати заявнику «Інші виплати». Відтак, оскілки позивачу призначено пенсію на підставі Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на час призначення в розмірі 85% від суми його місячного заробітку, то відповідач при здійсненні йому перерахунку пенсії не може застосовувати норму закону «Про державну службу» в редакції, чинній на дату звернення ним до суду. Новий порядок призначення пенсії, встановлений Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Відтак, оскільки даний перерахунок пенсії не є перерахунком по ст.. ст.. 40, 42, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не є перерахунком відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу», а є упорядкуванням пенсійної справи з вини відповідача, то підвищення розміру пенсії мало б відбутися з дня призначення пенсії та не може бути підставою зміни базового місяця для індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078, передбачено збільшення розмірів пенсії, що здійснюються відповідно до законодавства, а не до рішень судів. Отже, базовий місяць для проведення індексації повинен залишитися без змін. Крім цього, згідно ст.. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію. Виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. На підставі викладеного, просить позов задовлити.

Відповідачем надіслано на адресу суду заперечення проти позову, в яких зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, заробітна плата державних службовців складалась з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Пенсійна виплата відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ обчислена в розмірі 85% від сум заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідок про складові заробітної плати. Заробітна плата для призначення пенсії визначалась відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії. При призначенні пенсії до заробітку для обчислення пенсії матеріальна допомога на оздоровлення та індексація не включалися, скільки є одноразовими виплатами і не були зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р.№3723-ХІІ (діючого на момент призначення пенсії) та п.4 Постанови КМУ №865 від 31.05.2000р.

Водночас, відповідач зазначає, що постановою КМУ від 09.12.2015р. №1013 внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими вилучено пункт 4 постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України. З 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах, визначених зокрема Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ, не призначаються, перерахунки не здійснюються.

Відповідач зазначає, що Вищий Адміністративний суд України у своїй рекомендації від 23.08.2007р. №07.2-10/1 у п.1.4 зазначає: оскільки матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань тощо) є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст. 33 Закону України «про державну службу», то вона не включається до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям.

Щодо індексації доходів, відповідач зазначає, що відповідно до ст..1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів та послуг. Індексація грошових доходів не передбачена ст.. 33 Закону України «Про державну службу» як складова зарплати державного службовця. Тому індексація не враховується під час обчислення пенсії відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу». Кім того, відповідач зазначає, що з 01.05.2016р. набув чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015р.Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, Закон України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ втратив чинність. Також відповідач зазначає, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016р. №15-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013р. №15-1» виключено абзаци 3, 4 пункту 1 постанови Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013р. №15-1. Отже, підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №3723-ХІІ, відсутні.

Відтак, враховуючи зазначене, відсутні підстави для перерахунку пенсії, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ. Просить відмовити в позові.

Крім цього відповідачем направлено на адресу суду клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова з 12.02.2009р., розпорядження про призначення пенсії не оскаржувалось позивачем. Таким чином, відповідач посилаючись на ч.1 ст. 100 КАС України, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

З огляду на те, що предметом позову є перерахунок пенсії у відповідності до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції станом на дату виходу позивача на пенсію, 12.02.2009р., в силу п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України судовий розгляд здійснюється в порядку скороченого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач 10.01.2017р. звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова з проханням здійснити йому перерахунок пенсій у відповідності до Законодавства України (11 а.с.) та 23.01.2017р. отримав лист від УПФУ у Франківському районі м. Львова про відмову у задоволенні його звернення з підстав відсутності будь-яких правових підстав для позитивного вирішення порушеного ним питання (10 а.с.)

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач дізнався про порушення своїх прав з моменту отримання листа Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова 23.01.2017р., а отже шестимісячний строк звернення до адміністративного суду нею не порушений у відповідності до ч.2 ст.99 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачається здійснення адміністративного судочинства відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова з 12.02.2009 року як одержувач пенсії за віком, що призначена згідно Закону України «Про державну службу», що підтверджується листом УПФУ у Франківському районі м. Львова №3-Г/8 від 23.01.2017р (10 а.с.)

Довідкою від 05.01.2017р. №21-вих.-01, виданою Департаментом Адміністрації міського голови, підтверджено виплату позивачу суми надбавки та премії та інші виплати за період роботи з лютого по вересень 2007 року. На всі виплати, включені в довідці, нараховувалися страхові внески (8 а.с.).

Довідкою від 26.12.2016р. №05-524, виданою Управлінням капітального будівництва Львівської міської ради, підтверджено виплату позивачу суми надбавки та премії та інші виплати за період роботи з 01 січня 2007 року до 31 січня 2009 року. На всі виплати, включені в довідці, нараховувалися страхові внески (9 а.с.).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року справа N 1-7/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Зважаючи на викладене вище, суд застосовує норми Законів, які діяли на момент виникнення спірних відносин. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожен повний рік роботи понад 10 років на державній службі, пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 цього ж Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно ч. 7 ст. 33 Закону № 3723-ХІІ, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР) визначено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до статті 2 Закону № 108/95-ВР, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії. Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймається в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку він фактично отримував на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону України від 05.11.1991 року "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат па оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Частиною 4 статті 45 Закону № 1058-ІV передбачено, що перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідні документи про заробітну плату позивач надав до відповідача разом із заявою про перерахунок пенсії 10.01.2017 року.

На підставі ст. 94 КАС України суд вважає можливим віднести судові витрати за рахунок держави, оскільки УПФУ є бюджетною організацією.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 10, 11, 69, 94, 128, 158-163, 186 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м. Львова в особі Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Львові, про визнання протиправними та зобов'язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м.Львова в особі Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Львові щодо неврахування при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 «інших виплат», на які нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Франківському районі м.Львова в особі Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Львові провести щодо ОСОБА_1, перерахунок пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних професійних свят, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю на посадах державного службовця та посадової особи місцевого самоврядування, заявлених довідками від 26.12.2016р. №0502017, та від 05.01.2017р. №21-вих.01 відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції станом на дату виходу на пенсію ОСОБА_1 - 12.02.2009р., виходячи з розрахунку 85% від середнього заробітку, та здійснити відповідні виплати з 14.02.2011 року, залишивши без змін базовий місяць для індексації пенсії ОСОБА_1, який був визначений при призначені його пенсії.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд міста Львова.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя В.В. Масендич