Справа № 165/238/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 червня 2017 року м. Київ К/800/21530/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, -

в с т а н о в и в :

31 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 вересня 2015 року та зобов'язати відповідача виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за період з 1 вересня 2015 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що призначена їй пенсія згідно Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» не може бути менша прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Так, позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проте відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26 березня 2008 року №265.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 2 лютого 2017 року позовні вимоги в частині періоду з 1 вересня 2015 року по 30 липня 2016 року залишено без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 20 лютого 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язано Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 31 липня 2016 року, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за період з 31 липня 2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

Так, судами встановлено, що 19 серпня 2014 року позивачу достроково на 36 місяців раніше призначено пенсію за віком на підставі пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням розміру пенсії на 18%.

У зв'язку з збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, позивач звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії.

1 січня 2015 року, 1 вересня 2015 року, 1 травня 2016 року та 1 грудня 2016 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу, згідно якого пенсію призначено відповідно у розмірі 949 грн, 1074 грн, 1130 грн та 1247 грн.

З листа Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (правонаступником якого надалі стало Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області) від 27 січня 2017 року вбачається, що проведення перерахунку пенсії позивачу у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність немає, оскільки розмір її пенсії відповідає вимогам чинного законодавства.

Також судами встановлено, що відповідач здійснив розрахунок пенсії позивача наступним чином: до нарахованої пенсії за віком здійснювалась доплата до розміру прожиткового мінімуму і доплата за понаднормовий стаж, а отримана сума зменшувалась на 18 відсотків за достроковий вихід на пенсію. Крім того, позивачу, як особі, в якої щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає 949 грн, надавалась щомісячна державна адресна допомога в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, проте з 1 грудня 2016 року допомога позивачу не виплачувалась, оскільки у зв'язку із підвищенням розміру прожиткового мінімуму пенсія позивача перевищувала встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26 березня 2008 року №265 розмір 949 грн.

Крім того, судами встановлено, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено з 1 січня 2015 року в розмірі 949 грн, з 1 вересня 2015 року - 1074 грн, а згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» - з 1 травня 2016 року в розмірі 1130 грн, з 1 грудня 2016 року - 1247 грн відповідно.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач зобов'язаний призначити та виплачувати позивачу мінімальний розмір пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який затверджується законом про Державний бюджет України.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що у разі, якщо сукупність виплат, разом із пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних осіб, такі особи мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом, а тому пенсія позивача не може становити менше ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області посилається на те, що розмір пенсії, призначеної внаслідок дострокового виходу на пенсію за віком відповідно до вимоги пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та обчислений у мінімальному розмірі згідно зі статтею 28 цього Закону підлягає зменшенню на 0,5% за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26 березня 2008 року №265 встановлення щомісячної державної адресної допомоги до розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, для достроково призначених пенсій відповідно до пункту 7-2 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено.

Також відповідач посилається на те, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» містить загальні норми пенсійного права, в той час як нормативно-правові акти, зокрема постанови, Кабінету Міністрів України є спеціальними нормами, а тому працівниками органу Пенсійного фонду такі норми не можуть бути проігноровані при призначенні та перерахунку пенсії.

Проте із вказаними доводами Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV відповідно до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

Згідно частин 1, 3 статті 28 цього Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Згідно статті 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року №2017-ІІІ до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гаранта, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 №966XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Частиною 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час звернення щодо перерахунку пенсії, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Враховуючи викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідно до положень Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та «Про прожитковий мінімум» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а також висновки про те, що у разі, якщо сукупність виплат, разом із пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних осіб, такі особи мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом, а тому пенсія позивача не може становити менше ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є правильними.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець