Справа № 750/2410/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А
12 липня 2017 року Справа № 750/2410/17
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Епель О.В.,
суддів: Аліменка В.О., Кобаля М.І.,
за участю секретаря Лісник Т.В.,
розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи з грошового забезпечення, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, отриманих протягом останніх 24-х місяців поспіль перед звільненням з військової служби;
- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з часу подання ним заяви 16.02.2017 р. про перерахунок пенсії, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, отриманих протягом останніх 24-х місяців поспіль перед звільненням з військової служби.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2017 року адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 31.12.2008 р. перебуває на обліку ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 83% грошового забезпечення.
При обчисленні пенсії позивача відповідачем до складу грошового забезпечення, з якого розраховано її розмір, не було включено отримувану позивачем грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби.
16.02.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про включення вказаних видів виплат до складу його грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та здійснення перерахунку розміру пенсії.
28.02.2017 р. листом № 350/03/Ч-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача про відмову в задоволенні його заяви з тих підстав, що такі виплати не мають постійного характеру та не підлягають включенню в довідку для обчислення пенсії.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з виплачених позивачу сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні сплачено страхові внески і вони входять до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого має здійснюватися обчислення його пенсії.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-XII), Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженим постановою КМУ від 17.07.1992 р. № 393 (далі Порядок № 393), постановою КМУ від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ закріплено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Відповідно до п. 7 Порядку № 393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
У п. 1 Постанова № 1294 визнгачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з пп. 3 п. 5 Постанови № 1294 умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку.
розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону № 2011-ХІІ.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15 і, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у 2007 та 2008 роках позивачем було отримано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу для оздоровлення та грошову допомогу в разі звільнення, з яких сплачено страхові внески.
Зазначені відомості містяться в довідці від 07.02.2017 р. № 29, виданої Чернігівським обласним військовим комісаріатом МОУ /Т.1 а.с.7/.
При цьому, листом від 12.05.2017 р. № 1498 Чернігівський ОВК МОУ підтвердив факт видачі позивачу вищевказаної довідки та достовірність зазначених в ній відомостей /Т. 1 а.с. 42 зі зворотного боку/.
Крім того, отримувані позивачем у період проходження військової служби та при звільненні суми вищевказаних виплат та утримання і сплата з них страхових внесків також підтверджується довідками Чернігівського ОВК МОУ від 04.05.2017 р. № 107, від 26.05.2017 р. № 143 /Т.1 а.с.45-46/.
Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до ст. 86 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для врахування отриманих позивачем сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення та грошової допомоги в разі звільнення, з яких сплачено страхові внески, до складу його грошового забезпечення для розрахунку пенсії.
Доводи апелянта про те, що в довідці, з якою позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області вказано лише 4 місяці, а не 24, з яких він просить розрахувати розмір його пенсії, є надуманими, оскільки, як вбачається з наведених вище правових норм, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога для оздоровлення та грошова допомога в разі звільнення не є щомісячними виплатами, і в довідці, про яку зазначає апелянт вказані всі суми таких виплат, отримувані позивачем у відповідних періодах з останніх 24 місяців перед звільненням, що відповідає вимогам законодавства.
Посилання апелянта на те, що суд першої інтонації при вирішенні справи, вийшов за межі позовних вимог, так як вказав відсотковий коефіцієнт грошового забезпечення та довідки, на підставі яких має здійснюватися перерахунок пенсії позивача, не спростовують правильності висновків суду першої інтонації, оскільки, як було встановлено вище, 83% - це грошовий коефіцієнт, в якому позивачу призначена пенсія і в якому вона йому виплачується, а зазначені судом довідки фактично дублюють відомості документів, які були подані позивачем органу ПФУ при зверненні з приводу перерахунку його пенсії.
Тож, задоволення судом першої інстанції адміністративного позову саме в такий спосіб не змінює змісту і сутності позовних вимог, а навпаки вказує на викладення судом резолютивної частини в редакції, зрозумілій для виконання.
Доводи апелянта щодо подання позивачем при зверненні за перерахунком пенсії копій довідки, а також про те, що вказані в ній дані, зокрема в частині розрахунку страхових внесків, є сумнівними або такими, що не відповідають дійсності, колегія суддів вважає необґрунтованими і голослівними з наступних підстав.
Так, з листа-відповіді від 28.02.2017 р. № 350/03/Ч-12 вбачається, що відповідач взагалі вважає, що законодавством не передбачено і немає підстав для врахування до грошового забезпечення військовослужбовця при обчисленні його пенсії сум отримуваної ним матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні. Саме у зв`язку з цим позивачу відмовлено.
Більш того, колегія суддів зазначає, що відповідно до Порядку, затвердженого Постановою ПФУ 30.01.2007 р. № 3-1, обов`язок з перевірки поданих документів покладено на органи ПФУ і для його реалізації їм надано відповідні повноваження, зокрема вимагати від суб`єктів владних повноважень та/або заявників подання додаткових документів, посвідчувати справжність копій, поданих документів, тощо.
Однак, у вищевказаному листі-відповіді апелянтом не зазначено, які ж саме документи не були подані позивачем та/або яких відомостей в них не вистачає чи щодо перевірки дійсності вказаних в них відомостей та виявлення недостовірних даних.
Натомість, з матеріалів справи вбачається, що дані, вказані в довідці, яка подавалася позивачем при зверненні із заявою про перерахунок пенсії, відповідають дійсності, і апелянтом, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено зворотного.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч приписам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів, не навів будь-яких інших доводів, які б підтверджували правомірність його дій при відмові позивачу в перерахунку його пенсії, та не переконав судову колегію у своїй правоті.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом повно встановлено обставини даної справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального законодавства і ухвалено судове рішення у відповідності до ст. 159 КАС України.
Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2017 року без змін.
Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 12 липня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Аліменко В.О.

Кобаль М.І.