Справа № 431/2549/17
Суддя: Кудрявцев І. В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 431/2549/17
провадження № 2-а/431/93/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

07 липня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області, у складі

головуючого: судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Пісковій Ю.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача Денисенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Старобільську Луганської області у залі судових засідань Старобільського районного суду Луганської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старобільського ОУ ПФУ в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення дій. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 10.04.2017р. він звернувся до Старобільського ОУ ПФУ в Луганській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону від 05.11.1991 №1789-ХІІ, до заяви було додано завірену копію трудової книжки та інші документи. Листом від 11.05.2017р. відповідач повідомив, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до у т.ч. ЗУ «Про прокуратуру». Вважав таку відмову неправомірною та просив визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського ОУ ПФУ в Луганській області від 18.04.2017р., зареєстроване за №1465/02 від 11.05.2017р. про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років, зобов'язати Старобільське ОУ ПФУ в Луганській області здійснити призначення йому пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 10.04.2017р. виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив що він звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії саме на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Старобільського ОУ ПФУ в Луганській області Денисенко О.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що на дату звернення позивача за призначенням пенсії Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ втратив чинність, а призначення пенсії на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» є неможливим у зв'язку з тим, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до у т.ч. ЗУ «Про прокуратуру».

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до заяви про призначення пенсії, 10.04.2017р. позивач ОСОБА_3 звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». У заяві відсутнє зазначення статті, номеру чи дати прийняття Закону України «Про прокуратуру», на підставі яких позивач ОСОБА_1 просив призначити пенсію.

Рішенням відповідача Старобільського ОУ ПФУ в Луганській області від 18.04.2017р., прийнятим з розгляду вказаної заяви (а.с.17) у призначенні позивачу ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» відмовлено, підстава відмови - п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015р.

Пенсійне забезпечення прокурорів передбачалось, зокрема,статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, на застосуванні якої наголошує позивач у своїх позовних вимогах.

Відповідно до ч.1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

15 липня 2015 року набув чинності новий Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII та згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення цього Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закону України «Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 року; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року№1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Тому, із набранням з 15.07.2015 року чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, з 15.07.2015 року втратили чинність положення у тому числі і частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, які передбачали право прокурорів на пенсію за вислугою років відповідно до цього ЗУ №1789-XII.

Оскільки на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії - 10.04.2017р., положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, які передбачали право прокурорів на пенсію за вислугою років, вже втратили чинність, а правовідносини щодо призначення пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на таке пенсійне забезпечення, враховуючи, що у заяві позивача про призначення йому пенсії, яка знаходиться у матеріалах його пенсійної справи та була досліджена у судовому засіданні, відсутня вказівка на статтю, номер чи дату прийняття Закону України «Про прокуратуру», на підставі яких позивач ОСОБА_1 просив призначити пенсію, тому суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що при зверненні за призначенням пенсії він мав на увазі саме норми Закону №1789-XII, та вважає правильним розгляд відповідачем заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років саме з підстав передбачених Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII.

У зв'язку з викладеним позовна вимога про зобов'язання здійснення призначення позивачу пенсії згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.04.2017р. про відмову у призначенні пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст.86 ЗУ «Про прокуратуру», суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року не менше 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015р., у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів»; «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Положення цього пункту 5 визнано неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016, але лише в частині скасування з 01.06.2015 р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". В іншій частині ці положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015р. станом на дату розгляду справи не скасовано та не визнано неконституційними.

Закон щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнято не було, а тому норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01 червня 2015 року були скасовані, а пенсійне забезпечення позивача, який за статусом підпадає під дію Закону України «Про прокуратуру», регламентується Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення від 18.04.2017р. про відмову у призначенні позивачу пенсії, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.04.2017р. є необґрунтованою та у її задоволенні також слід відмовити.

Керуючись п.3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII, п.5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII, ст.ст.8-12, 17, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення дій - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Кудрявцев