Справа № 554/1854/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.07.2017 Справа № 554/1854/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги в звязку із встановленням йому безстроково 2 групи інвалідності з 05.06.2016 року внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- зобов'язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи з 05.06.2016 року внаслідок захворювання, повязаного з виконанням військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 01.06.1986 року по 27.07.1986 року він був призваний на збори як військовозобовязаний для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З 05.06.2016 року йому вперше було встановлено 2 групу інвалідності захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому вважає, що має право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги, однак відповідачем йому було відмовлено в її призначенні, тому він звернувся до суду за захистом.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач письмово заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.06.1986 року по 27.07.1986 року був призваний на збори як військовозобовязаний для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8-12, 16-17).

З 05.06.2016 року йому вперше було встановлено 2 групу інвалідності захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.13).

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №1826 від 25 квітня 2016 року) у позивача встановлено: дисциркуляторну енцефалопатію з переважною недостатністю кровообігу в ВББ з помірним цефалічним синдромом, НАСГ, легкого ступеню, без ГЦН, нестійкої ремісії, ішемічна хвороба серця, кардіосклероз дифузний, СН-1, ФК-П, гіпертонічна хвороба 2 ст., хронічна виразкова хвороба 12-п кишки, хронічний гастродуоденіт, хронічний панкреатит, хронічний гепатит, що підтверджено медичними документами, - захворювання, що повязані з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.14).

21.10.2016 р. Комісією з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби відмовлено позивачу ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що інвалідність ОСОБА_1 повязана з виконанням обовязків військової служби встановлена в понад тримісячний строк після закінчення зборів (а.с. 15).

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Згідно ст. 41 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими вКонституції Українита законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Згідно пункту 4 статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення обумовленої норми застосовується при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи.

Стаття 16 Закону України № 2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, строків же реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено, ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 05.06.2016 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку № 975.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року № 21-131а 15.

За таких обставин наявні підстави для визнання протиправними дій та скасування рішення Міністерства оборони України із зобовязанням вчинити належні дії в межах повноважень суду та засад права особи на ефективний засіб судового захисту.

Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії та скасувати п.70 рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців від 21.10.2016 № 88.

Зобов'язати Міністерство оборони України прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 05.06.2016 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975, з врахуванням встановлених судом обставин стосовно того, що відповідно до пункту «б» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач ОСОБА_1 має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід 2 групи з 05.06.2016 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В.М.Микитенко