Справа № 826/382/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2017 року № 826/382/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. у скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення податкової заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості 279901,73 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у відповідач має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 279901,73 грн. яка на день звернення до суду відповідачем не сплачена і існує більше 60 днів з дня надсилання податкової вимоги.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просити стягнути податковий борг у судому порядку.

Відповідач письмових пояснень по суті позову не надав, хоча був належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.05.2016 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних суд податків до бюджету відповідачем, за результатами якої складено акт № 136/26-54-13-06-17-НОМЕР_1, яким встановлено порушення відповідачем:

пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України). а саме: неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік;

пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п. 167.1 ст. 167 ПК України внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 206175,26 грн.;

п. 16.1 під. 10 роз. ХХ ПК України, внаслідок чого не нараховано та не сплачено військовий збір у розмірі 15508,82 грн.

На підставі зазначеного акта позивачем сформовано:

податкове повідомлення-рішення від 14.07.2016 № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 257889,08., у тому числі за основним платежем - 206175,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 51713,82 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 14.07.2016 № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: військовий збір у розмірі 19386,03 грн., у тому числі за основним платежем - 15508,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3877,21 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу відповідача, однак до податкового органу повернуто конверт з довідкою поштової установи ф.20 «за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Доказів сплати вказаних вище самостійно визначених податкових зобов'язань відповідачем не надано.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має заборгованість, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.09.2015 № .

Відповідно до п. 58.1 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Між тим, доказів оскарження позивачем вищезазначених податкових повідомлень-рішень протягом строку, який передбачений п. 57.3 ст. 57 ПК України, в матеріалах справи не міститься. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2016 податковим органом сформовано податкову вимогу № 7017-17 на суму 279901,73 грн., у тому числі за основним платежем - 221684,08 грн., штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 56591,03 грн., пеня - 2626,62 грн.

Вказана вимога направлена на податкову адресу відповідача, однак до позивача повернуто конверт з довідкою ф.20 «за закінченням терміну зберігання».

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вищенаведених доводів позивача, в тому числі доказів погашення податкового боргу.

Доказів оскарження податкової вимоги, у загальному розмірі 279901,73 грн. відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 93.5 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Органи державної податкової служби згідно п. 20.1.8 ст. 20 ПК України мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи те, що вжиті позивачем заходи щодо стягнення податкового боргу не призвели до позитивного результату (погашення податкового боргу), наявність у відповідача вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем; суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 1832, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Державного бюджету України податковий борг, з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 279901 (двісті сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот одна гривня) 73 коп.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда