Справа № 182/2723/17
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2723/17
Провадження № 2-а/0182/330/2017
П О С Т А Н О В А
Іменем України
07.07.2017 року м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач 31.05.2017 року звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії посадових осіб відповідача щодо відмови йому у встановлені статусу «інвалід війни»; зобов`язати відповідача встановити йому статус «інвалід війни».
Свої вимоги мотивує наступним.
Він у 1988 році, під час проходження строкової військової служби, отримав осколкове поранення голови та черепно-мозкову травму. Центральною військово-лікарською комісією при Міністерстві оборони України встановлено причинний зв`язок отриманої травми з теперішнім захворюванням.
Дніпропетровською обласною медико-соціальною експертною комісією йому було встановлена третя група інвалідності, у довідці серії 12 ААА № 072713 від 17.01.2017 року зазначено причину інвалідності травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби.
З метою отримання статусу «інвалід війни» він звернувся до відповідача з відповідною заявою. Листом від 03.02.2017 року за вих. № 239 йому відмовлено у встановлені зазначеного статусу з посиланням на ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зазначено, що він не відноситься до осіб, які належать до числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників».
Вважає таку відповідь протиправною, оскільки він на момент поранення в 1988 році був військовослужбовцем діючої армії та повністю відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і має право на отримання статусу «інвалід війни», тому звернувся з даним позовом до суду.
Відповідач 27.06.2017 року за Вх. № 12509/17 надіслав на адресу суду заперечення на адміністративний позов, згідно яких просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі через безпідставність, оскільки позивач отримав осколкове поранення голови та черепно-мозкову травму під час проходження строкової військової служби в ОКПП «Ізмаїл» (Одеська область, Україна) в період з 22.11.1986 р. по 27.12.1988 р. Дані про участь позивача у бойових діях під час несення строкової військової служби відсутні. Крім того, територія, зазначеного контрольно-пропускного пункту, в якому Позивач проходив строкову військову службу, не входить до переліку країн та територій, визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»", де велись бойові дії.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суддя приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу в ОКПП «Ізмаїл» (Одеська область, Україна) в період з 22.11.1986 р. по 27.12.1988 р., що підтверджується довідкою Нікопольського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області від 25.06.2015 р. № 4/360 (а.с. 15).
У 1988 році, під час проходження строкової військової служби, позивач отримав осколкове поранення голови та черепно-мозкову травму. Центральною військово-лікарською комісією при Міністерстві оборони України встановлено причинний зв`язок отриманої травми з теперішнім захворюванням. (а.с. 7).
Дніпропетровською обласною медико-соціальною експертною комісією 17.01.2017 року позивачу встановлена третя група інвалідності. Згідно витягу з протоколу № 3697 від 25.11.2014 р. на засіданні Центральної військово- лікарської комісії були розглянуті документи позивача та встановлено: «Травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби». (а.с. 6).
На звернення позивача до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області із заявою про встановлення статусу «інвалід війни», отримав лист від 03.02.2017 року за вих. № 239, яким відмовлено у встановлені зазначеного статусу з посиланням на ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зазначено, що він не відноситься до осіб, які належать до числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників». (а.с. 8).
Позивач вважаючи таку відповідь протиправною, оскільки він на момент поранення в 1988 році був військовослужбовцем діючої армії та повністю відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і має право на отримання статусу «інвалід війни», звернувся до суду.
Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Посвідчення інваліда війни видається органами соціального захисту населення на підставі Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (п.7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302).
Визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) із проходженням військової служби або виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) проводиться військово-лікарськими комісіями відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.
Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що травма позивача, отримана у 1988 році в період проходження строкової військової служби в ОКПП «Ізмаїл» пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно підпункту «б» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються з формулюваннями "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби", у разі якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
Пунктом 7 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
Отже за правилами цієї норми, проходження строкової служби з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь не є тотожним участі в бойових діях та захисту Батьківщини в розумінні ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»".
Дані про участь позивача у бойових діях під час несення строкової військової служби в матеріалах справи та довідці від 25.06.2015 р. № 4/360 - відсутні.
Крім того, територія, зазначеного контрольно-пропускного пункту, в якому позивач проходив строкову військову службу, не входить до переліку країн та територій, визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»", де велись бойові дії.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що травма позивача не повязана з виконанням обовязків військової служби в контексті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки отримана позивачем у період проходження строкової служби не в зв`язку з захистом Батьківщини, або внаслідок інших бойових дій у складі діючої армії, а отримана у мирний час в державі, яка не входить до переліку країн та територій, визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 р. №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»", де велись бойові дії.
Тому чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на ОСОБА_1 не поширюється.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних спрвах Верховного Суду України, зокрема в постанові від 06.11.2013 року (справа № 21-377а13), постанові від 30.09.2014 року (справа 21-239а14)
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, є правомірними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 18, 71, 94, 99, 100, 104, 161-163 КАС України, ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»", суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова може були оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О. В. Рунчева