Справа № 804/3425/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 р. Справа № 804/3425/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,-
Державна податкова інспекція у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 271 020,43 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що податковий борг відповідача виник за рахунок несплати узгоджених податкових зобов`язань, самостійно визначених платником податку у податкових деклараціях за 2014-2015 роки з податку на доходи фізичних осіб в сумі 219 600,95 грн. та з податку на додану вартість у сумі 51 419,48 грн. Відповідач добровільно не сплачує заборгованість, а тому вона підлягає стягненню в судовому порядку.
Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі з підстав повної сплати боргу. Відповідачем до заперечень на позов додано оригінали платіжних доручень.
17 травня 2017 року представник позивача подав через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з ознайомленням з матеріалами справи та надання додаткових пояснень.
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі.
До того ж, суд звертає увагу, що у матеріалах справи міститься заяви про розгляд справи без участі позивача від 12.10.2016 року.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд, керуючись частинами 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі позивача та відповідача.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
6 лютого 2015 року відповідачем було подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 392 485,74 грн., але дана сума сплачена частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 219 600,95 грн.
20 липня 2015 року відповідачем було подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 року, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 58 211,00 грн., але відповідачем сума сплачена частково, внаслідок чого заборгованість становить 39 137,21 грн.
18 серпня 2015 року відповідачем було подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 480,00 грн.
Крім того, 18 серпня 2015 року відповідачем було подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість за лютий 2015 року, яким визначена сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 2 766,00 грн.
Крім того, 28 серпня 2015 року відповідачем було подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість за січень 2015 року, яким визначена сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 3 141,00 грн.
21 вересня 2015 року відповідачем було подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 5 001,00 грн.
Позивач в адміністративному позові зазначає, що задекларовані зобов'язання відповідачем у встановлений законодавством строк сплачені не були.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до підпунктів16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
В силу пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу строки, встановлені законом на підставі якої о здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованою (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки орган) державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.
Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному) року для платників податку на доходи фізичних осіб-підприємців протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пункт 49.18 статті 49 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.
Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Абзацом 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України закріплено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У зв'язку з несплатою вказаної суми Державною податковою інспекцією у Новокодцькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відносно відповідача винесено податкову вимогу форми «Ф» № 464-23 від 03.07.2015 року, яку надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з поштовим повідомленням.
Матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем вимоги ні в адміністративному, ні в судовому порядку або про втрату нею юридичної сили.
Однак, суд, оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Визначення податкового боргу надане у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, свідчить, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання, але не сплаченої платником податків у встановлений строк.
Згідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмінах, встановлених законом.
Стаття 36 Податкового кодексу України передбачає, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань ми гної справи. Податковий обов'язок виникли у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених ним Кодексом або законами з питань митної справи.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 06 лютого 2015 року відповідачем подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, якою визначено належну до сплати суму податку за 2014 рік в розмірі 392 485,74 грн.
Отже, ОСОБА_3 сплачено до бюджету податок з доходів приватного підприємця за 2014 рік в сумі 392 485,74 грн. При цьому, податок з доходів відповідача оплачений продовж періоду 12.02.2015 року 19.02.2015 року, тобто в межах встановленого Податковим кодексом України строку, а відтак, твердження позивача про недоплату податку з доходів фізичних осіб в розмірі 219 600,95 грн. не доведений належними доказами, в звязку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Вимоги позивача про стягнення з відповідача податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 51 419,48 грн. підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідачем надано до справи платіжні доручення, засвідчені ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «УКРСОЦБАНК», № 3493 від 28.08.2015 року на суму 2 700,00 грн., № 3493 від 26.08.2015 року на суму 2 766,00 грн., № 3328 від 10.07.2015 року на суму 10 000,00 грн., № 123 від 10.07.2015 року на суму 15 000,00 грн. з призначенням платежу: «податок на додану вартість за 2015 рік».
Таким чином, ОСОБА_3 сплачено до бюджету податок на додану вартість на загальну суму 30 466,00 грн., відтак, позовні вимоги в цій частині є недоведеними та стягненню не підлягають.
При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача щодо відмови в задоволенні позову про стягнення податкового боргу, який складається з несплачених платежів за податком на додану вартість, в сумі 20 953,48 грн., з огляду на наступне.
Приписи статті 43 Податкового кодексу України містять умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань і як передбачено пунктом 43.3 цієї статті обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Разом з тим, пунктом 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України прямо встановлено, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків із відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Аналогічні розяснення надані й Державною фіскальною службою України у листі від 12.01.2016 року за № 344/6/99-99-19-03-02-15, відповідно до яких також передбачено зобовязання щодо повернення надмірно сплаченого до бюджету суми податку на додану вартість.
Відповідно до наданої позивачем до матеріалів справи довідки про стан розрахунку з бюджетом станом на 26.04.2017 року вбачається наявність переплати податку за ОСОБА_3 в розмірі 26 332,73 грн.
Разом з тим, з врахуванням вищевказаних приписів чинного законодавства України, порядом зарахуванням помилково та/або надмірно сплачених сум платежів ставиться в залежність від наявності відповідної заяви платника податку.
Відповідачем не надано до матеріалів справи письмових доказів звернення до податкового органу в особі Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з заявами про погашення податкового боргу ОСОБА_3 за рахунок надміру сплаченого податку до відповідних бюджетів, а відтак, суд не може виконувати або примусовим чином зобовязувати сторін виконувати власні зобовязання щодо порядку сплати, розподілення або зміни призначення платежів платника податку.
Частина 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позов Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області підлягає частковому задоволенню щодо стягнення податкового боргу в розмірі 20 953,48 грн..
Поряд із цим, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд зазначає, що у адміністративному позові заявлено клопотання про стягнення судових витрат з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області, однак, відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у частково районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1