Справа № 454/1805/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5562/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року у справі № 464/1805/17 за позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (далі - управління), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні йому перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII) згідно з довідкою прокуратури Львівської області від 22 лютого 2017 року № 18/647 з розрахунку 90% від суми місячного заробітку та зобов'язати управління здійснити перерахунок та виплату йому такої пенсії з 15 вересня 2016 року без обмежень її граничного розміру.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 31 березня 2010 року перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII, а тому має право на перерахунок такої пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, управління подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що позивачу правомірно відмовлено в проведенні перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII, оскільки з 01 червня 2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до вказаного Закону.

Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відповідно до пункту 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати відповідно до Закону № 1789-XII.

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до Закону № 1789-XII на підставі довідки прокуратури Львівської області від 22 лютого 2017 року № 18/647.

Листом відповідача від 03 березня 2017 року № П-15 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII, у зв'язку з відсутністю норм, які б регулювали умови та порядок проведення перерахунку пенсій прокурорсько-слідчим працівникам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії управління щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 є протиправними, оскільки прийняття нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII призвело до звуження змісту та обсягу його прав та гарантій як працівника прокуратури, а тому до спірних правовідносин підлягали застосуванню норми Закону № 1789-XII.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини восьмої статті 50-1 Закону № 1789-XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до частини дванадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини сімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо права особи на отримання пенсії, так і щодо її розміру у відсотках до заробітку та порядку її призначення та перерахунку.

Так, з 01 січня 2015 року частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-XII була чинною в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, із набранням з 15 липня 2015 року чинності Законом № 1697-VII, Закон № 1789-XII визнано таким, що втратив чинність, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втратила чинність з 15 грудня 2015 року.

З 15 липня 2015 року спірні правовідносини регулюються статтею 86 Закону № 1697-VII, частиною двадцятою якої визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак на даний час такий порядок не прийнятий.

Норм щодо перерахунку пенсій, аналогічних тим, що втратили чинність Закон № 1697-VII не містить, а відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка визначає умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для застосування норми Закону, яка втратила чинність.

Разом з цим, 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), пунктом п'ятим Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII.

Закон № 213-VIII чинний, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII.

Вирішуючи питання застосування вказаних вище норм права у часі, суд зазначає, що правовідносини щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок.

Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії виникло в нього у зв'язку із підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, в нього виникло право на перерахунок пенсії в законодавстві були відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення її перерахунку.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковим.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії».

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року у справі № 464/1805/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський