Справа № 212/2276/16-а(2-а/212/6/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" липня 2017 р. справа №212/2276/16-а(2-а/212/6/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника відповідача Чабарай К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2017 року у справі №212/2276/16-а(2-а/212/6/17)

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

до Криворізької міської ради,

треті особи - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Державне підприємство Український науково-дослідний інститут проектування міст "Дніпромісто" імені Ю.М. Білоконя, Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконавчого комітету Криворізької міської ради, Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області,

про визнання незаконним та скасування рішення, -

встановив:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення відповідача за № 3884 від 14 травня 2010 року "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" в повному обсязі з моменту його прийняття, як таке, що не відповідає вимогам Закону.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року задоволено клопотання відповідача та передано справу до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвала мотивована тим, що оскаржене рішення відповідача щодо позивача не є актом індивідуальної дії, тому спір повинен розглядатися за правилами, передбаченими ч.1 ст.19 КАС України.

Не погодившись ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що у ст.3 КАС України відсутні такі

поняття, як правовий акт індивідуальної дії та які рішення владних суб'єктів не є актом індивідуальної дії. Тобто, передусім суд в ухвалі зобов'язаний був навести за критеріями юридичної природи оскаржуваного рішення відповідача №3884 від 14.05.2010р. щодо його належності до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії та навести у своїй ухвалі відповідні доводи. З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи та вирішення питання щодо підсудності.

За приписами ч.2 ст.171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, до яких буде застосовано цей акт, тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

До нормативно-правових актів відносяться рішення суб'єкта владних повноважень, які місять норми права (встановлюють, змінюють чи скасовують їх), що поширюють свою дію на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб. Акт можна вважати нормативно-правовим, якщо він містить хоча б одне положення нормативного характеру.

В даному випадку рішення за №3884 від 14.05.10р. "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" не є нормативно-правовим актом, оскільки воно не містить норм права (не встановлює, не змінює, не скасовує їх) і не поширює свою дію на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб та не призначене для неодноразового застосування.

Суд розглянув клопотання відповідача не з'ясувавши при цьому чи повідомлені належним чином інші учасники процесу. Зокрема, матеріали справи не містять підтвердження повідомлення про судове засідання позивача та його представника, яке відбулося 24.01.2017р. Такі дії суду порушують основоположні принципи змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі, що наведені в ст.7 КАС України.

Інформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. З цією метою законодавець передбачив різні форми повідомлення особи про час і місце судового засідання та способи їх доставки.

Згідно ч.1 ст.128 КАС України суд відкладає розгляд справи в разі неприбуття у судове засідання сторони (сторін) або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені повістки. Також, в п.п.5.6 постанови Пленуму ВАСУ від 06.03.2008р. N2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ" наголошено, що в адміністративному судочинстві передача адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого можлива лише з підстав та в порядку, передбачених статтею 22 КАС України. Це питання вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

У разі недотримання правил територіальної підсудності адміністративну справу також необхідно передати до належного суду, але за умови, якщо це було виявлено після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду справи (пункт третій частини першої статті 22 КАС України). Проте, якщо недотримання правил територіальної підсудності виявлено вже під час судового розгляду, то суд повинен завершити розгляд справи та ухвалити судове рішення по суті спору. При перегляді справи у суді вищої інстанції саме по собі недотримання правил територіальної підсудності не може мати наслідком скасування судового рішення.

Позивача належним чином не повідомили про судове засідання, яке відбулося 24.01.2017р. Суд перейшов до розгляду справи по суті, отже повинен був розглянути справу до кіпця та за результатами розгляду винести відповідне рішення.

Просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Представники інших сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції в ухвалі від 24 січня 2017 року зазначив, що позивачем оскаржується рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14 травня 2010 року за № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу", яке відносно позивача не є актом індивідуальної дії, у зв'язку з чим, позов повинен розглядатися за правилами, передбаченими ч.1 ст.19 КАС України (територіальна підсудність адміністративних справ).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Частинами 1, 2 ст.19 КАС України передбачено, що адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14 травня 2010 року № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу", яке оскаржується позивачем, не є рішенням відносно нього та не є актом індивідуальної дії, а тому справа повинна розглядатися судом за місцем знаходження відповідача - Криворізької міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем знаходження відповідача є пл.Молодіжна (Радянська), 1 міста Кривий Ріг. Зазначена адреса знаходиться в межах Металургійного (Дзержинського) району м.Кривий Ріг, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про передачу справи до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.22 КАС України, в редакції на час постановлення ухвали від 24 січня 2017 року, суд передає справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі з'ясувалося, що справа територіально підсудна іншому суду.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на п.6 постанови Пленуму ВАСУ від 06.03.2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", зазначає, що у разі недотримання правил територіальної підсудності суд передає справу на розгляд до належного суду, але за умови, якщо це було виявлено після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду справи.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання позивача з огляду на те, що на час прийняття Пленумом ВАСУ вказаної постанови таке застереження містилось в самій нормі п.3 ч.1 ст.22 КАС України, але Законом України "Про судоустрій і статус суддів" N2453-VI від 07.07.2010р. її редакцію було змінено і на теперішній час такого обмеження не існує.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що "фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)".

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, розгляд справи неналежним судом буде порушенням принципу верховенства права в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання позивача на неналежне повідомлення судом першої інстанції позивача та його представника про судове засідання колегія суддів до уваги не приймає, оскільки їх відсутність в судовому засіданні не вплинула на правильність висновків суду про передачу справи на розгляд до іншого адміністративного суду.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2017 року у справі №212/2276/16-а(2-а/212/6/17) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко