Справа № 2а-0870/12052/11(СН/808/68/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2017 рокусправа № 2а-0870/12052/11(СН/808/68/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - Польнікова Н.В., дов. від 01.08.2016

відповідача: - Шульковська І.С., дов. від 10.05.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 р. у справі № 2а-0870/12052/11(СН/808/68/16)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2011 Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби № від 13.07.2011 у повному обсязі та № від 13.07.2011 в сумі 5 962 111,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків податкового органу про неправомірність формування Товариством податкового кредиту з сум ПДВ в розмірі 5934916,32 грн., сплачених переліченим в акті перевірки постачальникам при вчиненні операцій поставки (купівлі-продажу) товарів, робіт (послуг), оскільки позивачем надано повний пакет первинних документів, які не мають дефектів форми, змісту або походження і якими оформлено господарські операції з зазначеними контрагентами, а отже підтверджується і фактичне здійснення таких правочинів. Також безпідставними вважає позивач висновки податкового органу щодо права платника податків (імпортера) на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, фактично сплаченого ним митному органові при розмитненні ввезених товарів за « 84» характером угоди на суму 27 195,11 грн., оскільки в березні 2011 Товариством розмитнені ТМЦ в режимі «імпорт» та оформлено ВМД типу ІМ-40, в яких в графі 24 «Характер угоди» зазначено код « 84-інші виплати», при цьому, ПДВ, на суму якого податковим органом зменшено податковий кредит за березень 2011 року, сплачено позивачем відповідно до вимог п.п.«а» п.185.1 ст.185 ПК України. Крім того, позивач вважає безпідставними висновки про те, що у податковій декларації за березень 2011 року завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації за березень 2011 року) на суму 10 202 759 грн. через не відображення результатів попередньої перевірки, оскільки вказана сума за твердженням позивача на момент складання зазначеної декларації не була узгодженою.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2017 р. у справі № 2а-0870/12052/11 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано необґрунтованістю та недоведеністю висновку податкового органу щодо безпідставного збільшення позивачем податкового кредиту за березень 2011 року у зв'язку з включенням до нього сум ПДВ по нікчемних правочинах з контрагентами ТОВ «Юкун», ТОВ «Мультіфлекс», ТОВ «Річбуд», ПП «Віза-Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ «МеталТехГруп», ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «Торговий дім Інвестресурс», ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «Соутех», ТОВ «Фірма Сд, ЛТД», ТОВ «Інтерн-Юг», УРАА «СП Промзапал» на загальну суму 5 934 916,32 грн., оскільки матеріали справи підтверджують реальність здійснення контрагентами позивача господарських відносин, виконання договорів.

Також неправомірними, на думку суду першої інстанції, є висновки податкового органу по зменшенню податкового кредиту та бюджетного відшкодування на суми ПДВ, сплачені при розмитнені зазначених товарів, оскільки наявність розрахунків при імпорті в розумінні Податкового кодексу України не є обставиною, наявність чи відсутність якої вказує на правомірність або протиправність формування податкового кредиту, більш того, виконання гарантійних зобов'язань, які включають в себе і обмін, не є безоплатною, оскільки їх вартість включено до вартості виробу щодо якого надається гарантія згідно умов укладеного зовнішньоекономічного контракту, при цьому ПАТ «Мотор Січ» набув прав власності на ввезене майно, у зв'язку з чим сплатив митному органу податок на додану вартість, а відтак обмеження права платника податку на відображення податкового кредиту на підставах наведених податковим органом призведе до подвійної сплати податку до бюджету: перший раз - на митниці при імпорті товару, другий раз - при визначенні об'єкта оподаткування за звітний період внаслідок не відображення в складі податкового кредиту зайво сплаченого на митниці податку.

Крім того, на думку суду першої інстанції, позивач при заповненні рядка 21 декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року, передбаченого для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24), не міг і не повинен був враховувати неузгоджені результати вказаної перевірки, викладені в акті № 25/08-02/14307794 від 21.02.2011, на який податковий орган робить посилання у акті перевірки № 104/08-02/14307794 від 25.06.2011, на підставі якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду, СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2017 р. у справі № 2а-0870/12052/11, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють зміст акту перевірки.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що при проведенні перевірки податкового кредиту встановлено, що ПАТ «Мотор Січ» має взаємовідносини з контрагентами, по яких встановлена нереальність господарських операцій відсутність поставок товарів, послуг, а тому правочини, укладені з такими контрагентами, спрямовані виняткового на зменшення оподаткування, та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети.

Також скаржник зазначає, що обладнання, яке ввезено позивачем у порядку імпорту на територію України, ввезено з метою обстеження або поновлення, а не з метою придбання, оскільки факт придбання не підтверджується жодними первинними документами, а отже віднесення понесених витрат, зокрема сум сплаченого ПДВ до податкового кредиту, є протиправним.

Крім того, скаржник наполягає на завищенні позивачем у податковій декларації за березень 2011 р. залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за березень 2011 р.) на 10 202 759 грн., у зв'язку з не відображенням результатів попередньої перевірки.

ПАТ "Мотор Січ" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи спірну постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та законною.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представниками сторін правові позиції сторін по суті спірних питань даної справи, підтримано, надано пояснення та заперечення.

З урахуванням наявних матеріалів справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини, пов'язані з проведенням СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Мотор Січ" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ щодо відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за березень 2011 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у березні 2011 року (акт перевірки № 104/08-02/14307794 від 25.06.2011, т.1, а. с.29-132), встановлені під час цієї перевірки порушення, зміст цих порушень та зміст прийнятих на підставі вказаного акту перевірки спірних податкових повідомлень-рішень відображені в постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2011 р. і відповідають матеріалам даної справи.

Спірним є питання правомірності висновків податкового органу щодо порушень порядку формування Товариством податкового кредиту за перевірений період та щодо порушень у відображенні показників залишку від'ємного значення з податку на додану вартість у податковій декларації за березень 2011 року.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі не підлягає задоволенню з таких підстав:

В акті перевірки від 25.06.2011 зроблено висновок, що ПАТ «Мотор Січ» в порушення п.п.14.1.18, п.п.14.1.181, п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.3, абз.«а» п.200.4 ст.200, п.201.15 ст.201 ПК України безпідставно збільшило податковий кредит за березень 2011 року у зв'язку з включенням до нього сум ПДВ по нікчемних правочинах з контрагентами ТОВ «Юкун», ТОВ «Мультіфлекс», ТОВ «Річбуд», ПП «Віза-Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ «МеталТехГруп», ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «Торговий дім Інвестресурс», ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «Соутех», ТОВ «Фірма Сд, ЛТД», ТОВ «Інтерн-Юг», УРАА «СП Промзапал» на загальну суму 5 934 916,32 грн.

Так, за визначенням, наведеним у п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Мотор Січ» в якості покупця товару (продукції) та споживача робіт (послуг) мало господарські правовідносини з вищевказаними контрагентами-постачальниками за наступними договорами:

- з ТОВ «Юкун» за договорами № 94(УСиСР) від 26.02.2010 з виконання ремонтно-будівельних робіт об'єктів (капітального ремонту об'єктів нерухомості), № ко879/04-Д від 16.04.2004 та № 3941/10-Д від 01.04.2010 з придбання ТМЦ (паливно-мастильні матеріали, тонери, ксерографічний модулі, папір офісний тощо);

- з ТОВ «Мультіфлекс» за договорами № 0662/11-Д(УЗ) від 15.12.2010, № 08/04-2010(УЗ) від 08.04.2010 з поставки продукції (прутку, вузлів теплової печі, заготівок, сталі, кіл сталевих, ламп настільних, віників тощо);

- з ТОВ «Річбуд» за договором № 2000/10-Д(УЗ) від 23.02.2010 з придбання крану, заслінки, дисків фільтруючих, фільтрів, радіаторів, клапанів, панелей пуску стартеру, електромеханізмів;

- з ПП «Віза-Сервіс» за договором № 4913/08-Д(УЗ) від 07.08.2008 з поставки продукції, а саме сталі в асортименті, прутків, шестигранників, кіл;

- з ТОВ «Співдружність Буд» за договорами № 77/3188/08-Д від 04.04.2008, № 10 від 21.01.2009, № 87 від 20.07.2009, №146 від 03.11.2009, № 169 від 28.12.2009, № 2 від 04.01.2010, №3 від 04.01.2010, № 36 від 19.02.2010, №39 від 25.02.2010, № 48 від 02.03.2010, №52 від 12.03.2010, № 89 від 08.05.2010, № 91 від 01.06.2010, № 111 від 02.07.2010, № 122 від 15.07.2010, № 130 від 27.07.2010, № 131 від 29.07.2010, № 132 від 02.08.2010, № 134 від 04.08.2010, № 147 від 03.09.2010, № 149 від 10.09.2010, № 155 від 17.09.2010, № 157 від 23.09.2010, № 193 від 03.11.2010, № 159 від 11.10.2010, № 209 від 07.12.2010, № 215 від 20.12.2010, № 14.11 від 04.01.2011, № 26.11 від 11.01.2011, № 54.11 від 07.02.2011, № 55.11 від 07.02.2011, № 58.11 від 08.02.2011, № 38.11 від 10.02.2011 з придбання підрядних будівельних робіт з капітального ремонту будівель, реконструкції та будівництва об'єктів, що належать позивачу;

- з ТОВ «ЗМТК» за договором № 114/12-10Д(КП) від 16.12.2010 з придбання продуктів харчування (молока);

- з ТОВ «МеталТехГруп» за договором № 6029/09-Д(УЗ) від 13.10.2009 з придбання нікелю;

- з ТОВ «ТД «Технол» за договором №83 від 12.05.2011 з придбання ТМЦ (масло, емульсол тощо);

- з ПП «Спецбудкомплект-плюс» за договорами № 8/4261/09Д(УСиСР) від 01.07.2009, № 01-02Д(УСиСР) від 15.02.2010, № 03-07-10Д(УСиСР) від 14.07.2010 на реконструкцію і будівництво об'єктів нерухомості, які належать позивачу;

- з ТОВ «Електротехснаб» за договором № 0596/10- Д(УЗ) від 24.12.2009 з придбання графітових заготівок, кілець з антифракційного графіту;

- з ТОВ «Торговий дім Інвестресурс» за договором № 1059/10Д(УЗ) від 10.02.2010 з придбання феромарганцю марки ФМН-88, феросілікобарію, штабіків;

- з ТОВ «БК Регіон-Буд» за договорами № 7/8 від 10.01.2011 з придбання послуг з поточного ремонту об'єктів нерухомості, які належать позивачу, та № 8/6 від 10.01.2011 з придбання послуг з укладання плитки тротуарної;

- з ТОВ «ТПП «Спектр» за договорами № 22, № 385, № 2499, № 274, №2479, №179, №236, № 2480, № 248, № 193 з придбання ТМЦ (рукавів, крани з соплом, патрони, гайок маточних, пилок, роликових опор, щіток для чистки стрічок, плоскогубців тощо). В підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи: податкові накладні, прибуткові ордери, видаткові накладні, платіжні доручення, рахунки-фактури;

- з ПП «Соутех» за договором від 05.01.2009 № 1-01-2009 з придбання електродротів, полотен, проволоки;

- з ТОВ «Фірма СД, ЛТД» за договором № 0602/11-д (УЗ) від 10.12.2010 з придбання високотемпературного припою, флюсу, лігатури МН;

- з ТОВ «Інтерн-Юг» за договором № 0371/09Д (УЗ) від 17.12.2009 з придбання вогнестійкої і малярно-мийної продукції (цегли вогнетривкої, шайб, втулок, піддону);

- з Україно-російсько-англійсько-американським підприємством «СП Промзапал» за договором № 140/0347/08-Д(УЗ8487) від 23.11.2007 з придбання ТМЦ (металопрокат у асортименті).

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції на період, який перевірявся), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до положень п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 30 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 20.11 статті 201 цього Кодексу).

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПК України).

За приписами п.«а» п.200.4 ст.200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг.

Разом з тим, з положень статей 183 та 184 ПК України вбачається, що особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання.

Докази відсутності у вищевказаних контрагентів позивача статусу юридичних осіб, статусу платників ПДВ на момент реалізації господарської операції з купівлі-продажу ТМЦ, виконання робіт (надання послуг) відповідачем суду не надані, що, в свою чергу, свідчить про наявність спеціальної податкової правосуб'єктності у цих контрагентів під час реалізації вищевказаних господарських договорів.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В матеріалах справи містяться надані позивачем у підтвердження реальності вищезазначених господарських операцій первинні документи: податкові накладні, прибуткові ордери, видаткові накладні, залізничні накладні, рахунки-фактури, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, довідки про вартість виконаних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, акти здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції до договорів, підсумкові відомості ресурсів до акту приймання виконаних будівельних робіт, накладні на відпуск ТМЦ, замовлення на оплату, платіжні доручення, виписки по рахунку в банку тощо, за результатами дослідження яких судом першої інстанції не встановлено невідповідності цих первинних документів вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Разом з тим, з акту перевірки від 25.06.2011 не вбачається дослідження податковим органом наданих Товариством до перевірки первинних документів, що суперечить ч.6 р.І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 № 984, зареєстрованого в Мін'юсті України 12.01.2011 за № 34/18772, згідно з якою факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Тобто, у даному випадку акт перевірки від 25.06.2011 не містить посилань на недоліки наданих до перевірки первинних документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача та можуть підтвердити наявність виявлених порушень.

При цьому відсутні зауваження відповідача і щодо невідповідності виписаних вказаними контрагентами позивача податкових накладних (які за приписами Податкового кодексу України є підставою для формування податкового кредиту платника податків) положенням Наказу Міністерства фінансів України «Про порядок заповнення податкової накладної» від 01.11.2011 № 1379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 р. за № 1333/20071.

Отже, наданими первинними документами підтверджується рух активів позивача у процесі здійснення господарської операції.

Використання придбаних у ТОВ «Юкун», ТОВ «Мультіфлекс», ТОВ «Річбуд», ПП «Віза-Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ «МеталТехГруп», ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «Торговий дім Інвестресурс», ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «Соутех», ТОВ «Фірма Сд, ЛТД», ТОВ «Інтерн-Юг», УРАА «СП Промзапал» товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності позивача відповідачем також не заперечується.

Тим більш, що, як вбачається з вищенаведених положень п.198.3 ст.198 ПК України, законодавець не ставить право платника податків на нарахування податкового кредиту від того, чи почали використовуватись придбані товари в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Обґрунтування податковим органом нікчемності вищевказаних господарських договорів, наведені в акті від 25.06.2011, базується на доводах про відсутність у підприємств-постачальників ТОВ "Юкун", ТОВ "Мультіфлекс"", ТОВ "Річбуд", ПП «Віза-Сервіс»,ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ "МеталТехГруп", ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-Плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ "Торговий Дім "Інвестресурс", ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП "Спектр", ПП "Соутех", ТОВ «фірма СД, ЛТД", ТОВ «Інтерн-Юг" та УРАА "Промзапал" трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності, проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди підприємствам-вигодонабувачам при операціях через ланцюг підприємств «транзитерів», у т. ч. ПАТ «Мотор Січ» з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру, а також про те, що в ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6, в зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів.

Тобто доводи скаржника ґрунтуються виключно на податковій інформації відносно контрагентів-постачальників товарів (робіт, послуг) та на ненаданні позивачем до перевірки певних видів документів, без яких, на думку податкового органу, господарські операції позивача з вказаними контрагентами не є підтвердженими.

Разом з тим, колегія суддів вважає доводи скаржника щодо ненадання певних документів такими, що не ґрунтуються на правових засадах, оскільки відповідачем не наведено норму чинного законодавства, яка б вимагала підтверджувати здійснення господарської операції виключно актами приймання-передачі товару, довіреностями, документами, що засвідчують транспортування, зберігання товарів.

При цьому колегія суддів зауважує, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, і за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, відсутність товарно-транспортної накладної не може бути підставою для невизнання витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей для визначення об'єкта оподаткування.

Так, положення наказу Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», яким передбачено застосування ТТН, конкурують з положеннями Податкового кодексу України і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», які мають вищу юридичну силу, і не відносять товарно-транспортні накладні до обов'язкових документів ведення податкового чи бухгалтерського обліку.

Тим більш, що Наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.95 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля", яким передбачено обов'язкове застосування для всіх суб'єктів господарської діяльності товарно-транспортних накладних форми № 1-ТН в порушення вимог Указу Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 03.10.92 № 493/92 не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України, отже він не є нормативно-правовим актом обов'язковим для виконання .

Тобто ТТН не є документом суворої звітності, а тим самим обов'язковою до застосування (як бланк суворої звітності виключено на підставі наказу Міністерства транспорту та зв'язку № 493 від 22.05.2006), не являється документом податкового обліку та лише на підставі документів податкового обліку можливо нарахування та обчислення податків та обов'язкових платежів. Наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних, як і недоліки в ТТН, є лише свідченням дотримання чи порушення правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства та самі по собі не свідчать про безтоварність операції за наявності інших підтверджуючих документів.

Стосовно доводів про відсутність матеріальних та трудових ресурсів у вищевказаних контрагентів позивача, колегія суддів зазначає, що такі доводи скаржника могли б слугувати підставою для висновку про нереальність господарських операцій лише у разі декларування постачальниками за договорами товарів (робіт, послуг) власного виробництва. Проте, таких умов ані вищезазначений договір, ані інші первинні документи, ані пояснення позивача не містять.

Тобто посилання податкового органу на відсутність у підприємства-контрагента умов необхідних для здійснення господарської операції, само по собі не свідчить про нереальність таких операцій, адже підприємство-постачальник може здійснювати реальні торговельні операції та не обов'язково має бути виробником товарів (робіт, послуг) і за відсутності дослідження первинних документів підприємства-контрагента висновки про нереальність господарських операцій, обґрунтовані відсутністю трудових та матеріальних ресурсів такого підприємства є передчасними.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника на аналіз ланцюга постачання товарів, згідно з яким Товариство при виборі контрагентів не дослідило ділову репутацію, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (обладнання, персоналу і т. п.), оскільки скаржником не наведено правову норму, яка б встановлювала обов'язок платника податків збирати та досліджувати зазначені відомості відносно потенційного контрагента, що свідчить про відсутність порушення позивачем чинного законодавства у даному випадку.

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент по ланцюгу постачання, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними постачальниками було одержання позивачем податкової вигоди, тому твердження скаржника про те, що ПАТ «Мотор-Січ» являється вигодонабувачем ТОВ «Юкун», ТОВ «Мультіфлекс», ТОВ «Річбуд», ПП «Віза-Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ «МеталТехГруп», ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «Торговий дім Інвестресурс», ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «Соутех», ТОВ «Фірма Сд, ЛТД», ТОВ «Інтерн-Юг», УРАА «СП Промзапал» є недоведеними.

Щодо встановленої податковим органом нікчемності господарських договорів, то проаналізувавши норми Цивільного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після розгляду питання про недійсність такого правочину. Тобто, про недійсність правочину має ухвалюватись відповідне судове рішення.

При цьому колегія суддів зауважує, що у податкових органів право щодо визнання правочинів нікчемними відсутнє.

Так, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення згідно приписів ст.71 КАС України, не надано суду рішень, які б визнавали недійсними вказаний вище правочин (Агентську угоду).

Норми закону, якими би прямо встановлювалась нікчемність правочину, укладеного між позивачем та його контрагентами, скаржником не наведена.

Стаття 203 ЦК України, на яку посилається скаржник, як на підставу для нікчемності вищевказаних правочинів, містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину і не містить «прямого» положення про те, що наслідком недодержання саме цих вимог може бути нікчемність правочину.

Крім того, посилання скаржника на операції через ланцюг підприємств-«транзитерів», у т. ч. ПАТ «Мотор Січ» з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру, мають ознаки злочину, обставини які б звільняли відповідача від доказування лише у відповідності до ч.4 ст.72 КАС України, згідно з якою вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, відповідачем не зазначено.

Таким чином, відповідачем не надано суду беззаперечних доказів обґрунтованості висновків щодо безпідставного збільшення позивачем податкового кредиту за березень 2011 року у зв'язку з включенням до нього сум ПДВ по нікчемних правочинах з контрагентами ТОВ «Юкун», ТОВ «Мультіфлекс», ТОВ «Річбуд», ПП «Віза-Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ «МеталТехГруп», ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «Торговий дім Інвестресурс», ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «Соутех», ТОВ «Фірма Сд, ЛТД», ТОВ «Інтерн-Юг», УРАА «СП Промзапал» на загальну суму 5 934 916,32 грн.

Стосовно висновку податкового органу про порушення позивачем п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту за лютий 2011р. на суму 27195,11 грн. колегія суддів зазначає наступне:

В акті перевірки від 25.06.2011 зазначено, що при формуванні податкового кредиту за березень 2011 р. Товариством враховано ПДВ у розмірі 27 195,11 грн., який сплачений митним органам при ввезенні на митну територію України частин до авіадвигунів, які вийшли з ладу за характером угоди 84, ввезення обладнання на територію України здійснено згідно ВМД:

Матеріалами справи підтверджується і не заперечується сторонами у справі, що за вантажно-митними деклараціями № 112000011/2011/000785, № 112000011/2011/000510, №112000011/2011/000513, № 112000011/2011/000609, № 112000011/2011/000786, №112000011/2011/000773, № 112000011/2011/000659, № 112000011/2011/000776 (далі - ВМД) імпортовано товарно-матеріальні цінності, в зв'язку з чим позивачем сплачено митному органові ПДВ на суму 27 195,11 грн. під час розмитнення запасних частин до авіаційних двигунів.

За твердженням позивача, з метою виконання умов зовнішньоекономічних контрактів вказані авіаційні двигуни, зняті під час ремонту, що проводився за межами митної території України шляхом заміни відповідних запасних частин, які після його завершення надійшли у власність позивача в обмін на нові, які надійшли у власність нерезидента, а також при ввезенні товару в зв'язку з виконанням контрагентом-нерезидентом своїх контрактних зобов'язань з поставки товару на заміну раніше поставлених позивачу дефектних товарів, у доказ чого надано, зокрема, проформи гарантійних претензій, рекламаційних актів, технічних актів.

Тобто позивачем в процесі ремонту виконана заміна дефектного товару, який надійшов у його власність, на якісний товар, який надійшов у власність нерезидента.

За позицією відповідача, викладеною в акті перевірки від 25.06.2011, згідно з п.198.3 ст.198 ПК України право на податковий кредит виникає у платника податків у разі придбання або виготовлення товарів з метою їх використання у межах господарської діяльності, проте з наданих документів та обставин вбачається, що контрагенти ПАТ "Мотор Січ" не виготовляли сортований товар, також відсутні угоди купівлі-продажу отриманої продукції, що в свою чергу спростовує факт придбання; ввезення непридатних запчастин та інших товарів, по зазначеним ВМД з метою обстеження, поновлення, але не з метою придбання; розрахунки по зазначеним вище операціям не здійснювались; згідно наданих до перевірки прибуткових ордерів, факту оприбуткування товарів по ВМД по зазначеним вище операціям, не встановлено.

Відповідно до ст.70 МК України метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

Згідно з ч.1 ст.81 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У ч.2 п.198.2 ст.198 ПК України встановлено, що для операцій із ввезення на митну територію України товарів та з постачання послуг нерезидентом на митній території України датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

В свою чергу, у п.187.8 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Датою виникнення податкових зобов'язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

У відповідності до п.201.12 ст.201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, податкові зобов'язання за якою включені до податкової декларації попереднього періоду.

При цьому, як вбачається з наданих суду вищезазначених ВМД, оформлених відповідно до форми декларації, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 574 від 09.06.97, і в гр.24 якої зазначається характер (тип) угоди, перелік яких встановлено Наказом Державної митної служби України №1048 від 12.12.2007, зазначено тим угоди - 84 «інше», що означає відсутність розрахунків з постачальником у зв'язку з поверненням раніше вивезених матеріальних цінностей або з заміною одних матеріальних цінностей на інші, що у даному випадку і мало місце у зв'язку з заміною позивачем під час ремонту пошкоджених деталей на підставі відповідних рекламаційних актів.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини справи та надані позивачем письмові докази, а також положення ст.70, ч.1 ст.81 МК України, п.187.8 ст.187, ч.2 п.198.2 ст.198, п.201.12 ст.201 ПК України, колегія суддів вважає, що оскільки оформлення зазначених ВМД здійснювалось у зв'язку з реалізацією позивачем своєї господарської діяльності - виконання гарантійних зобов'язань, вартість яких включено до вартості виробу, щодо якого надається гарантія, здійснення продажу послуги та купівлі послуги у нерезидента, то у даному випадку позивачем дотримано усі законодавчо визначені умови щодо формування податкового кредиту, а саме наявний зв'язок отриманих товарів з господарською діяльністю Товариства та існує підтверджений факт сплати податку позивачем - належним чином оформлені ВМД, а тому, з огляду на наведений законодавчо визначений порядок оподаткування імпортних операцій, висновок податкового органу про безпідставне віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, які були сплачені при розмитненні товарів за вищезазначеними ВМД є неправомірним.

Таким чином, відповідачем не доведено обґрунтованість висновку щодо завищення позивачем суми податкового кредиту за лютий 2011р. на суму 27195,11 грн. в порушення позивачем п.198.3 ст.198 ПК України.

Стосовно висновку податкового органу про завищення позивачем у податковій декларації за березень 2011 р. залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за березень 2011 р.) на 10 202 759 грн., у зв'язку з не відображенням результатів попередньої перевірки, колегія суддів зазначає наступне:

Так, в акті перевірки від 25.06.2011 відповідачем зроблено висновок про безпідставне не відображення позивачем в податковій декларації за березень 2011 р. результатів попередньої перевірки за листопад 2010 р., за результатами якої складено акт № 25/08-02/14307794 від 21.02.2011, що, на думку податкового органу, призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 10 202 759 грн.

З матеріалів справи вбачається і не спростовується скаржником, що на підставі акту «попередньої» перевірки № 25/08-02/14307794 від 21.02.2011 податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 12.03.2011 № і № , оскаржені Товариством спочатку в адміністративному порядку, а згодом (з огляду на відсутність задоволення його скарг органами ДПС) - до суду, який, в свою чергу, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2011 у справі № 2а-0870/6318/11 (залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012) визнав протиправними та скасував вказані податкові повідомлення-рішення від 12.03.2011 № і № .

Так, за приписами п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У відповідності до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за

днем такого узгодження.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п.56.1 ст.56 ПК України).

Згідно з п.56.2 ст.56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

В абз.1, 4 п.56.18 ст.56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, застосування платником податків процедури адміністративного чи судового оскарження податкового повідомлення-рішення зупиняє його дію та свідчить про неузгодженість грошових зобов'язань, визначених у такому податковому повідомленні-рішенні.

Відтак, суми податкових зобов'язань, які визначені відповідачем за результатами попередньої перевірки по акту № 25/08-02/14307794 від 21.02.2011 до моменту розгляду справ судом та набрання законної сили рішеннями суду не були узгодженими, що виключало можливість відображення цих сум у податковому обліку Товариства у відповідних звітних періодах, а у подальшому результати попередньої перевірки були скасовані відповідним судовим рішенням у справі № 2а-0870/6318/11, яке набрало законної сили в силу приписів ч.5 ст.254 КАС України, згідно з якою постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, відповідачем не доведено обґрунтованість висновку щодо завищення позивачем у податковій декларації за березень 2011 р. залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 декларації за березень 2011 р.) на суму 10 202 759 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про безпідставним винесення СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі спірних податкових повідомлень-рішень від 13.07.2011:

- № , яким Товариству зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за березень 2011 року на 10 202 759 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1 грн.

- № , в частині зменшення Товариству бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2011 року на суму 5 962 111,43 грн.

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ПАТ «Мотор-Січ».

Крім того, відповідачем надано до апеляційного суду клопотання з доданими підтверджуючими документами щодо заміни відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, правонаступником - Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби (т.20, а. с.42-48), яке на підставі ст.55 КАС України задовольняється колегією суддів.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 р. у справі № 2а-0870/12052/11(СН/808/68/16) - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 р. у справі № 2а-0870/12052/11(СН/808/68/16) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко