Справа № 826/10070/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 липня 2017 року м. Київ № 826/10070/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про повернення судового збору у справі

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

06.06.2017 року від представника позивача через відділ документального обігу та контролю суду надійшла заява, в якій останній просить суд повернути сплачений судовий збір.

Питання про повернення судового збору суд може вирішити в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Частина друга статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Частиною першою статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

У ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено виключний перелік підстав, за наявності яких сума судового збору повертається.

Позивачем була надана квитанція №0.0.521410758.1 від 16.03.2016 року на суму 1 102,42 грн. як доказ сплати судового збору за подання позову.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01.09.2015 р., статтю 9 Закону України «Про судовий збір» доповнено нормою, відповідно до якої суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір, а також перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, лише за умов подання суду належним чином оформленого платіжного документу та за наявності доказів зарахування судового збору до Державного бюджету України, суд відкриває провадження у справі.

Судом встановлено, що на час винесення даної ухвали Діловодство спеціалізованого суду (ДСС) містить відомості про сплачений позивачем судовий збір згідно квитанції про сплату судового збору №0.0.521410758.1 від 16.03.2016 року на суму 1 102,42 грн. по справі №826/4726/16, суддя Кобилянський К.М.

Статистична картка справи №826/4726/16 містить відомості про зарахування судового збору, згідно наведеного вище платіжного документа до Державного бюджету України. Отже, зарахування судового збору, згідно останнього по справі № 826/10070/16 є неможливим.

За таких обставин, судом в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2016 року було зазначено про неможливість прийняття наявної в матеріалах справи квитанції як належного доказу сплати судового збору.

З огляду на зазначене та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про повернення судового збору, оскільки Діловодство спеціалізованого суду (ДСС) містить відомості про сплачений та зарахований судовий збір у справі №826/4726/16 на підставі квитанції №0.0.521410758.1 від 16.03.2016 року на суму 1 102,42 грн. за подання позову ОСОБА_1, тобто по іншій справі.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволені її заяви про повернення судового збору.

Керуючись ч.2 ст.87, ч.1 ст.98, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур