Справа № 462/2937/16-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/3954/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання - Болюк Н. В.,

представника відповідача - Пилявки Р. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова на додаткову постанову Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року у справі № 462/2937/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача щодо перерахунку його пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Львівської області від 10 червня 2016 року № 18/1037 та зобов'язати відповідача провести перерахунок його пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» на підставі зазначеної довідки у розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років починаючи з 01 січня 2016 року.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 за вислугу років у розмірі 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки, виданої Прокуратурою Львівської області 10 червня 2016 року № 18/1037. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 згідно з частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки, виданої Прокуратурою Львівської області 10 червня 2016 року № 18/1037 у розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років починаючи з 01 січня 2016 року.

18 січня 2017 року позивач подав заяву про прийняття додаткової постанови в частині невирішеної позовної вимоги про зобов'язання провести перерахунок його пенсії за вислугу років без обмеження граничного розміру.

Додатковою постановою Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 згідно з частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки, виданої Прокуратурою Львівської області 10 червня 2016 року № 18/1037, у розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років починаючи з 01 січня 2016 року.

Не погодившись із вказаною додатковою постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило її скасувати.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про ухвалення додаткової постанови, фактично змінив резолютивну частину постанови Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року, яка набрала законної сили, за відсутності для цього підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про прийняття додаткової постанови, суд першої інстанції виходив з того, при прийнятті постанови Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова про визнання протиправними дій та зобов'язання провести перерахунок пенсії за вислугу років судом не вирішено заявлену позивачем вимогу про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру такої. Зазначив, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійного системи», який встановлює обмеження пенсії максимальним її розміром, вказані обмеження не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалює додаткове судове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Так, при вирішенні даної справи суд першої інстанції досліджував докази, однак залишив невирішеною одну з позовних вимог, а саме, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її граничного розміру.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

В подальшому стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII зазнала змін, внесених, зокрема, Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійного системи», який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, щодо обмеження пенсії максимальним її розміром, а саме визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Одночасно, частиною другою Прикінцевих положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Також, визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Крім того, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Враховуючи викладене, наведені положення встановлюють обмеження розміру виплачуваної пенсії та поширюються на позивача. Такі норми неконституційними не визнавались та є чинними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір пенсії позивача за вислугу років, що підлягає перерахунку і виплаті з 01 січня 2016 року відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року, яка набрала законної сили, обмежується граничним розміром та не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказані обставини дають підстави для висновку про необґрунтованість заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення та відсутність підстав для її задоволення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова задовольнити.

Додаткову постанову Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року скасувати та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 462/2937/16-а.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський

Повний текст судового рішення виготовлено 14 липня 2017 року.