Справа № 821/2239/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/2239/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу № 161-ос від 30.11.2016 року про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області, в якому просив: скасувати наказ Головного управління Держпраці у Херсонській області від 30.11.2016 року № 161-ос «Про звільнення ОСОБА_2.»; поновити позивача на посаді головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Херсонській області; стягнути з Головного управління Держпраці у Херсонській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2016 року до прийняття судового рішення у справі; зобов'язати Головне управління Держпраці у Херсонській області внести виправлення до трудової книжки позивача щодо його звільнення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 з 04.08.2015 року по 30.11.2016 року працював на посаді головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Херсонській області.

Відповідно до наказу від 30.08.2016 року № 322 Головним управлінням Держпраці у Херсонській області у період з 06 вересня по 26 вересня 2016 року проведено планову перевірку Агрофірми радгосп «Білозерський».

Згідно направлення на проведення планової перевірки Агрофірми радгосп «Білозерський» від 31.08.2016 року № 523 та плану - завдання від 05.09.2016 року для перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки направлено головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки ОСОБА_2

29 вересня 2016 року до Головного управління Держпраці у Херсонській області надійшла скарга директора Агрофірми Радгосп «Білозерський» ОСОБА_3 № 1141 від 28.09.2016 року на дії та зухвалу поведінку головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки ОСОБА_2, яка вказувала на приниження осіб під час проведення перевірки.

Матеріали скарги передані Голові дисциплінарної комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпраці у Херсонській області для розгляду.

Засідання комісії перенесено до виходу головного державного інспектора ОСОБА_2 з щорічної відпустки у період з 26.09.2016 року по 30.10.2016 року.

Протоколом № 6 від 31.10.2016 року дисциплінарна комісію, у зв'язку з знаходженням на стаціонарному лікуванні головного державного інспектора ОСОБА_2 з 31.10.2016 року, вирішила рекомендувати начальнику Головного управління призначити службове розслідування стосовно головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки ОСОБА_2 після виходу його з лікарняного.

25 листопада 2016 року Головним управлінням Держпраці у Херсонській області прийнято наказ № 138-ос, яким наказано дисциплінарній комісії провести службове розслідування з метою вивчення вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку щодо головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Херсонській області ОСОБА_2 по виходу на роботу після закінчення терміну тимчасової непрацездатності.

Судом першої інстанції встановлено, що Дисциплінарною комісією Головного управління Держпраці у Херсонській області проведено службове розслідування за фактами викладеними у скарзі працівників агрофірми радгосп «Білозерський» від 28.091.2016 року № 1141.

Вказаним висновком встановлено, що головний держаний інспектор ОСОБА_2. при виконанні своїх службових обов'язків проявив неповагу до громадян - посадових осіб перевіряємого підприємства, принизив їх честь, гідність, здійснив вчинок який порочить його, як державного службовця та дискредитує Головну правління Держпраці у Херсонській області, що є порушенням Присяги державного службовця.

Комісія за матеріалами службового розслідування прийшла до висновку, що в діях головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки ОСОБА_2 вбачається наявний дисциплінарний проступок відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» (порушення Присяги державного службовця «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримуватися Конституції та законі України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки»).

Пунктом 3 висновку за матеріалами службового розслідування зазначено, врахувати при застосування дисциплінарного стягнення до ГІД ОСОБА_2 діючого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 4 вказаного висновку, дисциплінарна комісія Головного управління Держпраці у Херсонській області рекомендує начальнику Головного управління Держпраці у Херсонській області застосувати до головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Херсонській області ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

На підставі висновку дисциплінарної комісії за результатами проведеного службового розслідування, 30 листопада 2016 року Головним управлінням Держпраці у Херсонській області прийнято наказ № 161-ос, яким позивача з 01.12.2016 року звільнено із займаної посади відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 та ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи спірне питання, з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 1 вказаного Закону, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частиною 1 статті 8 цього ж Закону визначено, що державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Статтею 64 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 65 вказаного Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

В свою чергу, перелік дисциплінарних проступків визначає ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Згідно ч. 5 ст. 66 вказаного Закону звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 67 зазначено Закону дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 87 цього ж Закону підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, нормативною підставою для звільнення позивача із займаної посади відповідачем визначено - п. 4 ч. 1 ст. 87 та ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Водночас, як вже зазначалось вище, за правилами ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Тобто, з наведеного вбачається, що ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» сама по собі не визначає перелік дисциплінарних проступків, за які передбачено звільнення, а лише вказує на положення Закону України «Про державну службу», що містять перелік таких проступків.

Так, ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» визначено, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення може бути застосовано у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону.

В свою чергу, згідно п.п. 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Тобто, ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» вказує на вісім дисциплінарних проступків, за які може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Також, ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» окремо визначає підставою для звільнення - вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Проте, приймаючи оскаржуваний наказ про звільнення позивача із займаної посади, відповідачем в такому наказі про звільнення не визначено, який саме дисциплінарний проступок став підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Відповідач послався лише на вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, та вказав на ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Однак, відповідач не визначив, який саме із перелічених п.п. 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарний проступок вчинений позивачем, а також не вказано чи в даному випадку підставою для звільнення позивача є вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону - прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Посилання відповідача на висновок службового розслідування не є достатнім для прийняття рішення про звільнення. Приймаючи рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення саме у такому рішенні повинно бути визначено підстави для застосування такого стягнення - дисциплінарний проступок, що став підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у висновку службового розслідування, що став підставою для звільнення позивача вказано на вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що передбачений частиною 1 пункту 2 статті 65 Закону України «Про державну службу».

Проте, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» не містить пункту 2.

Також, колегія суддів зазначає, що у висновку службового розслідування вказано на те, що з матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що позивач при виконанні своїх службових обов'язків проявив неповагу до громадян - посадових осіб перевіряємого підприємства (Агрофірма радгосп «Білозерський»), принизив їх честь, гідність, здійснив вчинок який порочить його, як державного службовця та дискредитує Головне правління Держпраці у Херсонській області, що є порушенням Присяги державного службовця.

Проте, у висновку службового розслідування не визначено в чому це проявилось, тобто, що саме вчинено позивачем, що є порушенням присяги.

Також, колегія суддів зазначає, що підставою для проведення службового розслідування стала скарга директора Агрофірма радгосп «Білозерський» та службові записки працівників цього підприємства.

У вказаних службових записках вказано на те, що позивач при проведенні перевірки Агрофірма радгосп «Білозерський», здійснюючи зауваження переходив на крик, а також вказано на те, що позивач вів себе неадекватно.

Перевіряючи вказані факти відповідачем не було встановлено, в чому саме це проявилось.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про державну службу», особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов'язки».

Проте, відповідачем не вказано, який саме скоєно позивачем проступок, який виразився у підриві довіри та авторитету державних органів України, що не сумісно із подальшим проходженням останнього як державного службовця. Відповідч не визначив, що саме вказує на вчинення позивачем проступку, який порочить його, як державного службовця та дискредитує Головне правління Держпраці у Херсонській області, що є порушенням Присяги державного службовця.

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надана належна правова оцінка.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача із займаної посади є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За викладених обставин, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про протиправність наказу про звільнення позивача, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про поновлення позивача на посаді та зобов'язання відповідача внести виправлення до трудової книжки позивача щодо його звільнення підлягають задоволенню шляхом його поновленню на раніше займаній посаді, оскільки це відповідає положенням ст. 235 КЗпП України та відповідно передбачає вчинення відповідачем дій щодо приведення трудової книжки позивача у відповідність до рішення суду.

Крім того, враховуючи наведені висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для поновлення позивача на раніше займаній посаді, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час його вимушеного прогулу.

Так, обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Згідно пункту 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно наданої відповідачем довідки, середньоденний заробіток позивача складає 262,08 грн.

Таким чином, враховуючи, що кількість робочих днів вимушеного прогулу позивача з 02.12.2016 року (01.12.2016 року - останній робочий день та дата звільнення позивача) по 04.07.2017 року включно складає 144 дня, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток у сумі 37739,52 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу № 161-ос від 30.11.2016 року про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Херсонській області № 161-ос від 30.11.2016 року «Про звільнення ОСОБА_2.».

Поновити ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об'єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Херсонській області.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Херсонській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.12.2016 року по 04.07.2017 року у розмірі 37739,52 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець