Справа № 804/4580/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 р. Справа № 804/4580/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо не розгляду по суті звернення ОСОБА_2 про виділення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., ІПН - НОМЕР_1, земельної ділянки в натурі (на місцевості) як власнику земельної частки (паю) колишнього колгоспу ім. Карла Маркса Покровського району Дніпропетровської області у розмірі 4,99 умовних кадастрових гектарів;
- зобов'язати Покровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про надання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., ІПН - НОМЕР_1 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку/пай площею 4,99 умовних кадастрових гектарів, розміщеної на території Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва, на яку позивач має право згідно з рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай) колишнього колгоспу ім. Карла Маркса Покровського району Дніпропетровської області у розмірі 4,99 умовних кадастрових га, вартістю 136 268 грн. 62 коп., в порядку спадкування за законом, яке належало ОСОБА_3, померлій 30 червня 1996 року.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства на заяву позивача про виділення земельної ділянки в натурі направив лист - відповідь, який не є рішенням суб'єкта владних повноважень з огляду на приписи Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв'язку із чим відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті зазначеної заяви позивача.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Представник відповідача, в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив заперечень проти позову не надав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача в судове засідання також не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов задоволеннюне підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, яке набрало законної сили 05.02.2016р., позов ОСОБА_2 до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом задоволено та визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) колишнього колгоспу ім. Карла Маркса Покровського району Дніпропетровської області у розмірі 4,99 умовних кадастрових гектарів, вартістю 136268грн. 62коп., в порядку спадкування за законом, яке належало ОСОБА_3, померлій 30 червня 1996 року.
26 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виділення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., ІПН - НОМЕР_1, земельної ділянки в натурі (на місцевості) як власнику земельної частки (паю) колишнього колгоспу ім. Карла Маркса Покровського району Дніпропетровської області у розмірі 4,99 умовних кадастрових гектарів на підставі вищевказаного рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області.
За результатами розгляду зазначеної заяви Покровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області надано проміжну відповідь, оформлену листом від 18.05.2016 року за вих. на № Р-229 від 26.04.2016 року, якою позивача повідомлено, що відповідним рішення комісії позивача внесено до встановленої черговості надання земельних ділянок громадянам за №20 по КСП ім. Карла Маркса та за №220 загальної черговості по району. При наявності земель, придатних для паювання, позивачу буде виділена земельна частка (пай) відповідно до встановленої черги по колишньому КСП ім. Карла Маркса. При відсутності вказаних земель на території Олександрівської сільської ради, але при наявності таких земель на території іншої сільської (селищної) ради, ОСОБА_2 буде запропоновано отримати земельну частку (пай) відповідно до встановленої загальної черговості.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо розгляду заяви позивача шляхом надання вищевказаної відповіді листом від 18.05.2016 року, а не шляхом розгляду цієї заяви по суті з прийняттям відповідного рішення, ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги, суд зважає на наступне.
Приписи ст.ст. 13 та 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками регулює Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-ІV від 05.06.2003р.
Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
У статті 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Таке звернення позивачем було адресовано Покровській районній державній адміністрації Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами справи.
За змістом пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.
Із положень статей 125, 126 Кодексу слідує, що право власності на земельну ділянку особи виникає після одержання та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку.
Отже, громадяни - власники земельних часток (паїв) не можуть вважатися власниками земельних ділянок без дотримання відповідного порядку.
Статтею 38 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що місцеві державні адміністрації забезпечують додержання прав і свобод громадян.
Громадяни звертаються до місцевих державних адміністрацій у вирішенні питань, що належать до сфери повноважень місцевих державних адміністрацій.
Відповідно до статті 5 Закону №899-IV сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
Так, відповідачем надано суду розпорядження голови Покровської районної державної адміністраціїДніпропетровській області №265/0/357-16 від 06.10.2016р. про розгляд заяви ОСОБА_2, яким ОСОБА_2 відмовлено у виділенні земельної частки (паю) у розмірі 4,99 умовних кадастрових гектарів по колишньому колгоспу ім. К.Маркса Покровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок, придатних для паювання, із земель, які належали колгоспу ім. К.Маркса Покровського району Дніпропетровської області на праві колективної власності що підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області від 28.09.2016р. №14-418-99.1-5507/2-16.
Також зазначеним розпорядженням рекомендовано відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області здійснювати постійний моніторинг з метою виявлення вільних земельних ділянок, придатних для паювання, які належали колгоспу ім. К.Маркса Покровського району Дніпропетровської області на праві колективної власно власності.
Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тому, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Таким чином, суд з урахуванням вищевказаним норм приходить до висновку, що відповідач у межах наданих йому дискреційних повноважень за результатами розгляду заяви позивача прийняв відповідне рішення, а саме:розпорядження про відмову ОСОБА_2 у виділенні земельної частки (паю) у розмірі 4,99 умовних кадастрових гектарів по колишньому колгоспу ім. К.Маркса Покровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, із зазначенням причини такої відмови.
З огляду на означене, доводи позивача про бездіяльність відповідача щодо розгляду її заяви підтвердження не знайшли.
При цьому, суд зазначає, що предметом цієї справи є оскарження саме бездіяльності відповідача щодо не розгляду вищевказаної заяви позивача та зобов'язання останнього вчинити дії щодо надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку/пай та виділення такої земельної ділянки за результатом розгляду заяви.
Водночас, в рамках цієї адміністративної справи розпорядження голови Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровській області №265/0/357-16 від 06.10.2016р. та зазначені в ньому підстави для відмови у задоволенні заяви позивачаОСОБА_2 не оскаржуються.
З урахуванням означеного, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.94 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова