Справа № 806/926/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Київ К/800/19074/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом фермерського господарства «Калина» (далі - ФГ «Калина») до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, за участю третьої особи: Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання дій протиправними, скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою фермерського господарства «Калина» на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ФГ «Калина» звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, за участю третьої особи: Ставищанської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання дій протиправними, скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Реєстраційна служба Брусилівського районного управління юстиції всупереч вимогам нормативних актів зареєструвала право власності на 2-х поверхове приміщення за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Ставище, вул. Садова, 1 за Ставищанською сільською радою на підставі скасованого рішення виконкому Ставищанської сільської ради від 25 липня 2012 року № 95 «Про облік відповідно до жилого фонду та надання дозволу на виготовлення технічного паспорта, свідоцтва про право власності та інших документів, що посвідчують право власності на адміністративний будинок територіальній громаді сіл Ставищанської сільської ради» та незаконного протоколу зборів співвласників земельних і майнових паїв бувшого КСП «Полісся» від 17 лютого 2007 року, що було встановлено постановою Брусилівського райсуду від 20 червня 2013 року та ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року.

Крім того, державний реєстратор під час розгляду заяви Ставищанської сільської ради про державну реєстрацію права власності не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів, як це передбачено частиною 12 Постанови КМУ № 703 «Про порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Позивач вважає, що дії державного реєстратора протиправними, внаслідок чого державна реєстрація права власності підлягає скасуванню, в зв'язку з чим позивач просив:

визнати протиправними дії Реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції щодо реєстрації права власності за Ставищанською сільською радою на 2-х поверхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Ставище, вул. Садова 1;

скасувати державну реєстрацію права власності за Ставищанською сільською радою на двохповерхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Ставище, вул. Садова 1;

зобов'язати Реєстраційну службу Брусилівського районного управління юстиції внести відомості до державного реєстру прав щодо скасування реєстрації права власності за Ставищанською сільською радою на вказане приміщення.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 27 серпня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 червня 2016 року, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2014 року скасував, провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, як таку що не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати їх рішення та направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єків владних повноважень.

Справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 цього ж Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються судами в порядку цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З аналізу позовних вимог, вбачається, що позивач просив зокрема, скасувати державну реєстрацію права власності за Ставищанською сільською радою на двохповерхове адміністративне приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Ставище, вул. Садова, 1 та зобов'язати реєстраційну службу Брусилівського районного управління юстиції внести відомості до державного реєстру прав щодо скасування реєстрації права власності за Ставищанською сільською радою на сказане приміщення.

Отже, задоволення позовних вимог чи відмова в їх задоволенні вирішить майнові права позивача або позбавить права власності третю особу, тобто між позивачем та третьою особою існує спір про право користування адміністративною будівлею, тобто право цивільне.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні правовідносини не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає нормам процесуального права, та правовій позиції висловленій колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 29 вересня та 04 листопада 2015 року (справи №№ 21-345а15, 21-3296а15 відповідно).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи викладене, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Не обговорюючи питання правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права, враховуючи те, що фактично між сторонами існує спір про право, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначені вимоги повинні бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, як таку що не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 220?, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фермерського господарства «Калина» залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді Л.Л. Мороз

Т.Г.Стрелець