Справа № 463/4147/16-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5616/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.
суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,
з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року у справі № 463/4147/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третіх осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третіх осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
На підтвердження позовних вимог покликається на те, що з 14.02.1980 року по 07.08.1981 року проходив військову службу Демократичній республіці Афганістан. У 1980 році, під час виконання обов`язків військової служби отримав вогнестрільні кульові поранення голови та поранення відламками від гранати у голову і обидві руки. Тоді ж був контужений, втратив свідомість на декілька хвилин. Військово - лікарською комісією Західного регіону по встановленні причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, встановлено причинний зв`язок, контузії з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується протоколом № 386 від 16.07.2012 року. Зазначає, що є інвалідом третьої групи у зв`язку з пораненням, контузією, пов`язаними із виконанням обов`язків військової служби, а тому на підставі п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним обов`язків військової служби.
Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги при встановленні ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби та скасовано п. 12 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі,каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби МОУ № 17 від 18.03.2016 року.
Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб відповідно до статтей 9, 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 20ІІ-ХІІ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 27 місячного грошового забезпечення, як інваліду ІІІ групи.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило Міністерства оборони України, яке покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на час звільнення позивача з військової служби законодавством була передбачена виплата страхових сум відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року № 488. Виплата проводилась Національною страховою компанією «Оранта» за рахунок коштів державного бюджету, що виділялись Міністерству оборони України та іншим військовим формуванням. Постанова Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії,травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» передбачає виплату одноразової грошової допомоги тільки особам звільненим з військової служби, відповідно, після 10.05.2006 року та 01.01.2007 року, оскільки саме з цієї дати законодавством встановлено право військовослужбовців на отримання грошової допомоги в разі настання смерті, каліцтва або інвалідності.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби з посади начальника управління державного підприємства Міністерства оборони України «Управління торгівлі» Західного оперативного командування наказом Міністра оборони України № 1241 від 31.12.2001 року.
У грудні 2013 року позивачу визначено третю групу інвалідності безтерміново. Інвалідність пов`язана з виконанням військового обов`язку.
В червні 2014 року позивач звертався у Львівський обласний військовий комісаріат з заявою про нарахування та виплату йому одноразової грошової, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, однак, згідно з листом від 25.07.2014 року т.в.о військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому було відмовлено у розгляді питання про виплату одноразової грошової допомоги.
З представленого суду витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби від 18 березня 2016 року № 17 полковнику у запасі ОСОБА_1 , документи якого надійшли з Львівського ОВК відповідно до постанови Личаківського районного суду м. Львова від 29.12.2014 року за справою № 2а/1312/178/2014 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 року за справою №876/1062/15, якого 02.01.2002 року звільнено з військової служби та 02.10.2002 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААБ № 115575 від 02.10.2012 року), оскільки на день його звільнення діяла стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги.
Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок), встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією Постановою.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІІ групи виплачується у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовцям звільненим зі служби, відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та визначається на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, постійних надбавок, премії, надбавки за вислугу років.
Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року, 21 квітня 2015 року (справи №№ 21-446а14, 21-135а15 відповідно).
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком першої інстанції про те, що позивач має право на одноразову грошову допомогу в порядку, встановленому військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб відповідно до статей 9,16 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 27 місячного грошового забезпечення, як інваліду ІІІ групи.
Отже, апеляційним судом встановлено те, що відмова Міністерства оборони України у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при встановленні ІІІ групи інвалідності, внаслідок виконання обов`язків військової служби є протиправною, а тому позов ОСОБА_1 слід задоволити.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2017 року у справі № 463/4147/16-а без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник