Справа № 826/8190/16
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 липня 2017 року м. Київ К/800/22485/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України (фінансове управління) про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути невиплачене за період з 13 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року грошове забезпечення у загальній сумі 49078,89 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, закрито провадження у справі з посиланням на пункт 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що висновки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 08 листопада 2011 року, є новими підставами звернення до суду з адміністративним позовом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 18 вересня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з аналогічним позовом до Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про: поновлення пропущених строків для звернення з позовом до суду; визнання протиправними дій відповідача 1 щодо не встановлення позивачу посадового окладу, збільшеного на 50 відсотків, і відповідно усіх складових грошового забезпечення (надбавок, премій тощо) та розмірів матеріальних допомог, передбачених Указом Президента України від 11 грудня 2001 року №1207/2001 "Про заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів" та наказами Міністра оборони України від 25 квітня 2003 року №112 "Про встановлення грошових виплат військовослужбовцям юридичних служб центрального апарату Міністерства оборони України", від 07 грудня 2004 року №593 "Про встановлення грошових виплат військовослужбовцям Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України", від 27 червня 2006 року №368 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністра оборони України" з 01 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року щодо залишення зазначеній категорії військовослужбовців нарахування та виплати грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, збільшеного на 50 відсотків; зобов'язання відповідача надати суду (витребувати) перерахунок належного йому грошового забезпечення та провести з урахуванням індексації та компенсації втрати частини грошового забезпечення разом із сумою індексації за період з 13 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року; проведення перерахунку вказаного грошового забезпечення з урахуванням індексації; стягнення з відповідача 1 різниці між фактично отриманим та перерахованим грошовим забезпеченням за період з 13 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2010 року у справі №2а-11691/09/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2011 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2010 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року залишені без змін.

Так позивач зазначає, що в ухвалі від 08 листопада 2011 року Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що ОСОБА_1 з січня 2005 року мав право на отримання посадового окладу, збільшеного на 50 відсотків, оскільки, видаючи наказ «Про встановлення грошових виплат військовослужбовцям Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України» від 07 грудня 2004 року №593 Міністр оборони України реалізував надане Указом Президента України «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів» №1207 від 11 грудня 2001 року право на встановлення відповідного посадового окладу військовослужбовцям Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України за здійснення правової експертизи, підготовку і редагування проектів нормативно - правових актів. Даний наказ є обов'язковим для виконання.

На думку позивача, висновки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 08 листопада 2011 року, є новими підставами звернення до суду з адміністративним позовом, а тому у травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути невиплачене за період з 13 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року грошове забезпечення, з урахуванням посадового окладу на 50 відсотків, і відповідно усіх складових грошового забезпечення (надбавок, премій, матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

За наведених обставин, враховуючи те, що позивач вже звертався з аналогічним позовом про виплату йому грошового забезпечення за період з 13 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року на підставі Указу Президента України «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів» №1207 від 11 грудня 2001 року, за результатами розгляду якого ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2011 року залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2010 року у справі №2а-11691/09/2670, якими у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що провадження у справі №826/8190/16 підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Обставини, викладені в касаційній скарзі, і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України (фінансове управління) про стягнення коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко