Справа № 552/2085/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р.Справа № 552/2085/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2017р. по справі № 552/2085/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2017р. задоволено позов ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах призначити.

Визнано дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду Полтавської області в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільговий умовах за Списком №2 неправомірними.

Скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 32 від 19.09.2016 року про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільговий умовах за Списком №2.

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період його роботи на посаді газоелектрозварника 5 розряду на заводі ЗБВ №7, правонаступником , якого є ТОВ « Завод ЖБВ№7» , у період з 12.01.1981 року по 13.01.1986 рік, відповідно до наданої ТОВ « Завод ЗБВ №7» довідки, з 20.01.1986 року по 01.07.1990 рік за час роботи електрогазозварником 5 розряду в Житлово-експлуатаційному об'єднанні Полтавського міськвиконкому, з 02.07.1990 року по 21.08.1992 рік та з 30.12.1997 року по 30.03.2012 рік за час роботи електрогазозварником 5 розряду в Управлінні житлово-комунального господарства ГЖЕД №7, з 02.04.2012 року по 05.09.2012 року та з 06.09.2012 року по 04.03.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду в Комунальному підприємстві « ЖЕО № 2» Полтавської міської ради.

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду Полтавської області розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільговий умовах за Списком №2 з урахуванням його роботи на посаді газоелектрозварника 5 розряду на заводі ЗБВ №7, правонаступником , якого є ТОВ « Завод ЖБВ№7» , у період з 12.01.1981 року по 13.01.1986 рік, відповідно до наданої ТОВ « Завод ЗБВ №7» довідки, з 20.01.1986 року по 01.07.1990 рік за час роботи електрогазозварником 5 розряду в Житлово-експлуатаційному об'єднанні Полтавського міськвиконкому, з 02.07.1990 року по 21.08.1992 рік та з 30.12.1997 року по 30.03.2012 рік за час роботи електрогазозварником 5 розряду в Управлінні житлово-комунального господарства ГЖЕД №7, з 02.04.2012 року по 05.09.2012 року та з 06.09.2012 року по 04.03.2016 року на посаді електрогазозварника 4 розряду в Комунальному підприємстві « ЖЕО № 2» Полтавської міської ради з часу його звернення за призначенням такої пенсії.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 грн.

Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем не надано уточнюючої довідки, як це передбачено п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. Крім того, вважає, що позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України. не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільговий умовах за Списком №2 у 2015 році після досягнення ним 55 річного віку.

Рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 32 від 19.09.2016 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільговий умовах за Списком №2 у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було безпідставно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»( далі по тексту Закон ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз.1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст.100 даного Закону.

Згідно ст.100 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту б) пункту 7 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з п.10 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (п.20 Порядку).

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків, тобто: якщо пільгова робота до 31.12.1991 р. застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 р. (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1991 р. (або тільки почалась після цієї дати) але не більше як до 16.01.2003 p., застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 р. (або тільки почалась після цієї дати) застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36.

Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 року «Про затвердження порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Відповідно до п.п.23-24 вказаного Порядку документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Згідно із законодавством, що діяло на час роботи позивача протягом спірного періоду, професія «електрозварник» була передбачена розділом XXXII «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, а також п. 756 розділу XXXIII розділу «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 г. № 10.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з трудовій книжці ОСОБА_1 28.07.1978 року позивача прийнято електрозварником 3 розраду БУ № 109 м. Бєлгород. 25.10.1978 року звільнений з роботи у зв'язку призовом до лав Радянської Армії. 12.01.1981 року газоелектрозварником по 4 розряду завод ЗБВ; 05.06.1981 року переведений газоелектрозварником 5 розрядку. 10.01.1986 року звільнений з роботи з заводу ЗБВ; 20.01.1986 року прийнятий на роботу електрогазозварником 5 розряду в житлово-експлуатаційне об'єднання Полтавського міськвиконкому в ЖЕУ №7; 26.06.1990 року у зв'язку з введенням ЕТКС установлений 5 розряд електрогазозварника; 30.03.2012 року звільнений з роботи у зв'язку переводом в КП ЖЕО №2, 02.04.2012 року прийняти на посаду електрогазозварника 4 розрядку на дільницю №3 по переводу з ГЖЕД №7. 05.09.2012 року звільнений з роботи за власним бажанням. 06.09.2012 року прийнятий на роботу електрогазозварником 4 розрядку на дільницю №3 з правом на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2.

Отже із записів у трудовій книжці вбачається, що позивач з самого початку своєї трудової діяльності працював електрогазозварником до часу звернення із заявою про призначення пенсії, тобто увесь визначений відповідачем загальний трудовий стаж позивача.

Крім того з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 90 від 01.01.2016, виданої ТОВ «Завод ЗБВ №7» , слідує, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ТОВ «Завод ЗБВ №7» з 12.01.1981 року по 13.01.1986 року, виконував роботи газоелектрозварника- ручна зварка складних конструкцій та вузлів, деталей машин та обладнання, що передбачена Списком №2 розділу ХХХІІ, постанови СМ СРСР №1173 від 22.08.1956р.; з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2016 року №510/02, виданої КП «ЖЕО №2» слідує, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на КП «ЖЕО №2» з 02.04.2012р. по 05.09.2012р. та з 06.09.2012р. по 04.03.2016р. виконував роботи пов'язані з різанням т а ручним зварюванням, що передбачені Списком №2 розділ ХХХІІІ Загальної професії позиція 33, підстава Постанова КМУ від 16.01.2003 р. №36.

Окрім того, відповідно до трудової книжки позивач з 20.01.1986 року по 01.07.1990 року працював електрогазозварником в Житлово-експлуатаційному об'єднанні Полтавського міськвиконкому ( ЖЕУ №7) та у звязку з ліквідацією об'єднання воно перейменоване в госпророзрахункову житлово-експлуатаційну дільницю №7, де позивач працював електрогазозварником до 30.03.2012 року, тобто більше 26 років).

Із листа УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради ( а.с. 22) вбачається, що підприємства на яких позивач працював в період з 20.01.1986 року по 30.03.2012 року перейменовувались , ліквідовувались і на теперішній час ГЖЕД №7 не ліквідовано в установленому законом порядку, вказане підприємство знаходиться в стадії ліквідації ,та осіб які б увійшли до ліквідаційної комісії не знайдено, ліквідаційна комісія не працює, документи до архіву не передавалась, а отже ніхто не може видати позивачеві довідку про наявність у нього пільгового стажу для призначення пенсії.

Отже позивач позбавлений можливості надати довідку про роботу на вказаному підприємстві про його пільговий стаж згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, які вимагає відповідач.

Крім того, судова колегія вважає, що під час прийняття рішення відповідач в разі наявності спірних питань та неточностей не був позбавлений права звернутись до підприємств, установ, організацій за додатковими або уточнюючими довідками.

Натомість, з довідки КП « ЖЕО№2» вбачається, що позивач проходив атестацію, що підтверджується наказом № 140 від 13.12.2010 року та наказом № 182 від 08.10.2015 року ( а.с. 18)

Із наказу №40 від 30.12.1997 року ГЖЕД №7 «Про результати атестації робочих місць» ( а.с. 23) зазначено, що «виходячи з результатів проведеної атестації професії електрогазозварювальник підтвердити право на пільги та компенсації, в т.ч. пенсійне забезпечення».

Матеріалами справи підтверджено, що позивач працював в ГЖЕД №7 в період з 30.12.1997 року по 30.03.2012 рік., тобто 14 років 3 місяці.

Отже, позивач при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії надав всі необхідні документи щодо пільгового стажу роботи за Списком №2 у розмірі, який надає йому право на призначення пільгової пенсії.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач набув права на пенсію за віком на пільгових умовах, а рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 32 від 19.09.2016 року про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільговий умовах за Списком №2 є протиправним.

Доводи апеляційної скарги про порушення позивачем строків звернення до суду з позовом колегія суддів оцінює критично з огляду на таке.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для звернення до суду із даним позовом слугувала незгода позивача із рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 32 від 19.09.2016 року про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільговий умовах за Списком №2.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом, необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про порушення його прав на підвищення розміру пенсії.

Як свідчать матеріали справи , позивач про порушення своїх прав дізнався в березні 2017, коли отримав спірне рішення. Відповідач не заперечує вказану обставину.

Отже, саме з цього моменту слід обчислювати строк звернення до суду з позовом.

Враховуючи наведене, строк на звернення до суду не пропущений, оскільки адміністративний позов подано в межах строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2017р. по справі № 552/2085/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Сіренко О.І.
Повний текст ухвали виготовлений 10.07.2017 р.