Справа № 814/2409/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2409/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нехожиної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення в зв'язку зі скороченням штатів, поновлення на службі в поліції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.09.2016 р. №264 о/с в частині звільнення в зв'язку зі скороченням штатів, поновлення на службі в поліції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач наполягає на тому, що відповідач був повинен його залишити на службі в поліції з призначенням на посаду, рівнозначну раніше займаній посаді відповідно до п. 2, 5 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків, кваліфікації та досягнень у службовій діяльності.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений. Визнано протиправним та скасовано наказ від 19.09.2016 р. №264 о/с Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора відділу превентивної діяльності управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 20.09.2016 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.09.2016 року по 23.12.2016 року у сумі 11150,85 гривень (одинадцять тисяч сто п'ятдесят тисяч 85 коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 5288,31 гривень (п'ять тисяч двісті вісімдесят вісім гривень 31 коп.). Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора відділу превентивної діяльності управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 5288,31 гривень допущена до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою повністю відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Наказом Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області №3 о/с від 07.11.2015 року «По особовому складу» відповідно до п. п. 9,12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування з 07.11.2015 р. по управлінню превентивної діяльності: ОСОБА_1, який мав спеціальне звання капітан міліції, інспектором превентивної діяльності, присвоїв йому спеціальне звання капітан поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №45 о/с від 18.03.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по справі №814/931/16 від 23.06.2016 наказ №45 о/с від 18.03.2016 року скасовано та поновлено позивача на посаді. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №184 о/с від 15.07.2016 року скасовано пункт наказу ГУНП в Миколаївській області №45 о/с від 18.03.2016 в частині звільнення відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» та поновлено на посаді позивача.

Відповідач посилається на те, що наказами Голови Національної поліції України від 28.04.2016 №360 «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» та Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 31.05.2016 №440 «Про організаційно - штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» були скасовані всі тимчасові штати ГУНП в Миколаївській області та скорочені всі посади, в тому числі й та, яку обіймав позивач і оголошені постійні штати ГУНП.

21.07.2016 року позивача письмово попередили про наступне звільнення та роз'яснили положення ст. 49-2 Кодексу Законів про працю України.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача не узгоджується з положеннями діючих нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини, а також прийняте без урахування фактичних обставин, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, згідно зі ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону. Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства. Поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов'язаний виконувати обов'язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов'язки.

Відповідач/апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що в зв'язку з тим, що спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про Національну поліцію» (ст. 68) визначено право керівника під час скорочення штату вирішувати питання про призначення поліцейського, посада якого скорочена, на іншу посаду з урахуванням досвіду попередньої роботи, виконання службових обов'язків, тому норми Кодексу Законів про працю до цих правовідносин не застосовуються та інші посади позивачу не пропонувались. При вирішенні питання про призначення позивача на посаду постійного штату було враховано висновок атестаційної комісії про його службову невідповідність, визначений у протоколі від 01.03.2016 р., попередній досвід та відношення до службової дисципліни, та з врахуванням зазначених відомостей не прийнято позитивного висновку.

Проте суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач при вирішенні питання про призначення позивача на посаду постійного штату не міг використовувати висновок атестаційної комісії про його службову невідповідність, визначений у протоколі від 01.03.2016 р., як не скасований, оскільки оцінка цьому висновку, як необґрунтованому та такому, що не відповідає вимогам закону, була надана судом при розгляді справи №814/931/16. Постановою суду від 23.06.2016 наказ №45 о/с від 18.03.2016 скасований та рішення суду набрало законної сили.

Також судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги посилання відповідача на те, що до спірних правовідносин не застосовуються норми Кодексу Законів про Працю оскільки за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі, зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №21-8а15 від 17.02.2015 р..

Положенням спеціального законодавства, а саме нормами Закону України «Про Національну поліцію» не врегульовано процедуру звільнення поліцейського в зв'язку зі скороченням чисельності штату, та дотримання трудових гарантій поліцейського, у зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин окремі положення Кодексу Законів про працю (субсидіарне законодавство).

Так, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, передбачених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 492 КЗпП, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Правові позиції Верховного Суду України, наведені у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-52а15) свідчить, що власник або уповноважений ним орган (держава) одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто акцентується увага на необхідність запропонування працівнику всіх наявних вакансій.

Колегія суддів враховує, що відповідач суду не надав доказів того, що позивачу пропонувались вакантні посади, які наявні в ГУНП в Миколаївській області та які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, також відповідач не надав доказів того, що позивач відмовлявся від пропонованих йому відповідачем посад в ГУНП в Миколаївській області.

Позивача звільнили з посади інспектора відділу превентивної діяльності управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Скорочення посади має чіткий і однозначний зміст - це припинення існування посади, внаслідок чого працівник, який її обіймає, може бути звільнений за умови, якщо неможливо його перевести, за його згодою, на іншу роботу( ч. 2 ст. 40 КЗпП).

На вимогу суду першої інстанції відповідач надав звіт про добір на службу та рух кадрів в ГУНП в Миколаївській області, якій свідчить, що штатна чисельність посад у патрульній поліції, превентивна діяльність Головного управлінні Національної поліції в Миколаївській області складає 882 особи, з яких 285 посад вакантні, що складає 32,3 %.

Отже, відповідач/апелянт не довів факту скорочення посади позивача та неможливість його переведення на іншу вакантну посаду.

Враховуючи все вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірний наказ Головного управління Національної поліції у Миколаївській області №264 о/с від 19.09.2016 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач, з метою повного та всебічного захисту прав, підлягає поновленню на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відповідно до ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Довідка про грошове утримання позивача свідчить, що середньомісячне грошове забезпечення позивача складає 5288,31 грн.

Відповідно до п. 9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Позивача звільнити з роботи 19.09.2016 року. З 20.09.2016 року по 23.12.2016 це час вимушеного прогулу. Сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача складає 16439,16 грн.(за вересень - 1938,97 (5288,31 грн./30 днів х 11 днів ), за жовтень - 5288,31 грн., за листопад - 5288,31 грн., за грудень - 3923,57 грн. (5288,31 грн./31 день х 23 дні), з яких 5288,31 грн. середньомісячна сума за один місяць.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов