Справа № 820/1889/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р.Справа № 820/1889/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А..О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/1889/17 за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Харківський метрополітен" про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (далі - відповідач, КП "Харківський метрополітен"), в якому просив суд стягнути адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів, у розмірі 2863653,18 грн. та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 42954,8 грн. (а.с.6-7 т.1)

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/1889/17 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів. (а.с.104-109 т.2)

Не погодившись із судовим рішенням, Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/1889/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. (а.с.115 т.2)

Відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно із ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судоовго засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнан обов'язковою, та той факт, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 21.02.2017 року КП "Харківський метрополітен" подано до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (а.с.9 т.1, а.с.1 т.2).

Відповідно до даного звіту середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві у 2016 році становила 2134 особи, кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 39 осіб, а кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 85 осіб.

Враховуючи вказане, за 46 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, позивач дійшов висновку про обов'язок відповідача самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 2863653,18 грн. (а.с.8 т.1)

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вживав необхідних заходів для працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.18-1 даного Закону інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно із ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Таким чином, із аналізу вищевикладене вбачається, що положення Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зобов'язують підприємства створити робочі місця для праці інвалідів, однак даний обов'язок не супроводжується обов'язком підприємства займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Разом з цим, підприємство несе обов'язок повідомляти уповноважені органи про наявність місць для такого працевлаштування, яким у цьому випадку є відповідні державні служби зайнятості.

Так, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316 затверджено форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядок подання такої форми звітності.

Згідно з пунктами 1.3 та 2.1 вказаного Порядку роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження. Форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Таким чином, до обов'язків роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування, крім створення відповідних робочих місць, відноситься також надання Державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації такого працевлаштування,

Як вбачається із матеріалів справи, КП "Харківський метрополітен" 19.01.2016 року, 17.02.2016 року, 04.03.2016 року, 16.03.2016 року, 19.04.2016 року, 26.05.2016 року, 30.06.2016 року, 22.07.2016 року, 23.08.2016 року, 01.09.2016 року, 13.09.2016 року, 04.10.2016 року, 24.11.2016 року, 20.12.2016 року, тобто, за кожен місяць 2016 року (січень-грудень 2016 року), подавало до центру зайнятості звітність "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою № 3-ПН, отримання яких підтверджується наявними відбитками печаток Харківського міського центру зайнятості. (а.с.22-34, 35-46, 47-49, 50-60, 61-71, 72-85, 86-103, 104-124, 125-144, 145-166, 167-187, 188-207, 208-227, 228-246 т.1)

Із змісту вказаних звітів вбачається, що КП «Харківський метрополітен» повідомляло про наявність щомісячно в середньому 64 вакансій для інвалідів.

Також, колегія суддів звертає увагу, що у 2016 році Харківським міським центром -зайнятості до КП «Харківський метрополітен» направлялися для працевлаштування особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність (а.с.78-87 т.2). Дані особи самостійно відмовилися від працевлаштування на КП «Харківський метрополітен», оскільки їм не підходили умови праці, а 1 особа, яка надала згоду на таке працевлаштування (а.с.80 т.2), була, відповідно, прийнята на роботу (а.с.48-53 т.2).

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що КП «Харківський метрополітен» з метою заповнення вакансій, підходящих, в тому числі, для інвалідів, додатково протягом 2016 року розмістило 12 оголошень (щомісяця) щодо наявності вільних робочих місць в друкованому засобі масової інформації (а.с.88-99 т. 2). В результаті таких дій відповідача, у 2016 році останнім було прийнято на роботу 3 особи з числа інвалідів, які звернулись для працевлаштування на підприємство самостійно за оголошенням (а.с.54-72 т.2).

Також , в 2016 році КП «Харківський метрополітен» приймав участь у семінарі на тему «Ефективне працевлаштування спеціалістів, професіоналів з числа осіб з інвалідністю» та у «міні-ярмарку вакансій» для осіб з обмеженою працездатністю, які проводились Харківським міським центром зайнятості. (а.с.73-76 т.2)

Додатково, колегія суддів звертає увагу, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Положеннями ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що саме подання відповідачем - КП «Харківський метрополітен» - до Харківського міського центру зайнятості за всі місяці 2016 року інформації про попит на робочу силу (вакансії) із вказівкою про підходящі для інвалідів вакансії за формою № 3-ПН та вчинення інших дій, спрямованих на працевлаштування інвалідів, свідчить про вчинення відповідачем, як роботодавцем, усіх дій, необхідних для працевлаштування інвалідів, і, відповідно, про наявність підстав для звільнення від відповідальності, передбаченої ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи вищевказане керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/1889/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10 липня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Старосуд М.І. Яковенко М.М.