Справа № 826/22387/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2017 року № 826/22387/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про визнання незаконним рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся адвокат ОСОБА_2 (надалі - позивач, ОСОБА_2.) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (надалі - відповідач, КДКА Київської області) про визнання незаконним рішення відповідача від 10.09.2015, порушено дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на незаконність прийнятого відповідачем рішення про порушення дисциплінарної справи щодо нього, оскільки Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області не має територіальної компетенції здійснювати дисциплінарне провадження щодо адвоката, який має робоче місце на території м. Києва.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив із посиланням на правомірність оскаржуваного рішення та відсутністю порушеного права адвоката, оскільки сам факт порушення дисциплінарної справи із наданням позивачу реального права по доведенню своєї невинуватості на засадах змагальності, не може розцінюватись як порушення прав, свобод та інтересів позивача. Також, пояснив, що оскільки свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю позивачу видано у 2001 році, то у відповідності до рішень Ради адвокатів України від 16.02.2013 № 103 та від 17.12.2013 №268 вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності належить саме до юрисдикції КДКА Київської області.

З урахуванням вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.12.2001 №2001/10, виданого на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25.12.2001 №84.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2015 (вх.№126) до КДКА Київської області надійшла скарга від заступника військового прокурора Центрального регіону України Шошура А. щодо дій адвоката ОСОБА_2

Також, 27.03.2015 (вх.№151) до КДКА Київської області надійшла скарга від заступника голови Служби безпеки України Яловенко В. щодо дій адвоката ОСОБА_2

Обидві скарги обґрунтовані тим, що позивачем порушуються вимоги чинного законодавства, правил адвокатської етики, зокрема, позивачем надсилаються до вказаних органів заяви, скарги на незаконні, на його думку, дії працівників Служби безпеки України щодо умисного невиконання рішення суду.

У зв'язку з тим, що питання, зазначені в зазначених вище скаргах випливають з однієї справи (суперечки), відповідачем об'єднано їх розгляд.

На підставі ст.ст. 33-39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарною палатою КДКА Київської області прийнято рішення від 10.09.2015, яким вирішено відкрити дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_2

Вважаючи, що дане рішення прийняте відповідачем з перевищенням повноважень та порушенням вимог законодавства України, що порушує його права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 59 Конституції України для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) та Правилами адвокатської етики, затверджених рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісія адвокатури від 17.11.2012, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 4 частини третьої статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Згідно з частиною п'ятою статті 50 Закону № 5076-VI кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури наділена повноваженнями приймати рішення про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Це свідчить про те, що суспільний інтерес, а відтак і публічно-правовий характер правовідносин випливає з повноти реалізації функцій адвокатури із захисту прав невизначеного кола осіб.

Порядок притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності врегульований Розділом VІ Закону № 5076-VI, яким визначені загальні умови та підстави притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності (статті 33-34); стадії дисциплінарного провадження і перевірка відомостей (статті 37-38); процедура розгляду дисциплінарної справи (статті 39-40); прийняття рішення у дисциплінарній справі та строки його оскарження (статті 41-42).

Із змісту наведених норм вбачається, що рішенню щодо притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності передує обов'язкова процедура дисциплінарного провадження, що складається із стадій, визначених статтею 37 Закону № 5076-VI.

Враховуючи те, що рішення про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката є невід'ємною частиною процедури дисциплінарного провадження, завершальною стадією якої є прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності, зокрема, позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю, суд вважає, що спірні правовідносини є публічно-правовими, тому підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Така правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 25 жовтня 2016 року № К/800/10857/16.

Так, згідно зі статтею 33 Закону № 5076-VI передбачено, що дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до частин 1, 3, 10, 11 статті 50 Закону № 5076-VI кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє у складі кваліфікаційної та дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата утворюється у складі не більше дев'яти членів, дисциплінарна - не більше одинадцяти членів палати.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою і діє відповідно до цього Закону, інших законів України та положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури.

Установчим документом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується Радою адвокатів України.

Статтею 43 Закону № 5076-VI визначено, що адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов'язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Частиною другою статті 46 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з'їзду адвокатів України.

Отже, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» регламентовано повноваження кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України, здійснювати дисциплінарне провадження стосовно адвоката.

Разом з тим, у м. Києві зареєстровано та фактично діє дві регіональні Кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури, а саме: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва, розташована за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 30, та Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області, розташована за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 15.

Для розмежування юрисдикції регіональних КДКА Радою адвокатів України як органом адвокатського самоврядування прийнято рішення «Про затвердження у новій редакції Регламенту кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону» від 17.12.2013 № 268 та «Про розмежування юрисдикції кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури та рад адвокатів Києва та Київської області» від 16.02.2013 № 103.

Згідно пункту 1.2.1 рішення Ради адвокатів України від 17.12.2013 № 268 регламент визначає порядок роботи КДКА, процедуру проведення засідань, прийняття рішень з питань, що належать до її повноважень, та з питань внутрішньої діяльності КДКА.

Пункт 4.1 рішення Ради адвокатів України від 17.12.2013 № 268 визначає, що компетенція кваліфікаційно-дисциплінарної комісії регіону встановлюється у відповідності до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (Закон № 5076-VI), Положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію, рішень з'їзду адвокатів України, Ради адвокатів України, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відповідно до підпункту 4.3.2 пункту 4.3 рішення Ради адвокатів України від 17.12.2013 № 268 юрисдикція кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури розповсюджується: при вирішенні питання дисциплінарної відповідальності - на адвокатів, адреса робочого місця яких, відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України, визначена у даній територіально-адміністративній одиниці, за виключенням випадків, встановлених Радою адвокатів України.

Як вбачається з профайла адвоката, розміщеного на сайті Єдиного реєстру адвокатів України, адреса робочого місця адвоката ОСОБА_2 вказана: 02002, АДРЕСА_1. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видано 25.12.2001 Київською обласною КДКА.

Частиною 2 статті 17 Закону № 5076-VI адресою робочого місця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката.

В зв'язку з реалізацію цього Закону виникли питання, пов'язані з територіальною участю в адвокатському самоврядуванні та сплаті щорічних внесків тими адвокатами, які отримали свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю в КДКА Київської області, але мають адресу робочого місця в Києві.

Враховуючи особливості територіально-адміністративного визначення м. Києва, як міста з загальнодержавним підпорядкуванням та адміністративного центру Київської області, а також те, що Рада адвокатів Київської області зареєстрована і знаходиться в м. Києві, робоче місце адвокатів, які отримали свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю в КДКА Київської області, співпадає з місцезнаходженням їх органу адвокатського самоврядування, Радою адвокатів України прийнято рішення від 16.02.2013 № 103 «Про розмежування юрисдикції кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури та рад адвокатів Києва та Київської області».

Пунктом 1 зазначеного рішення Ради адвокатів України від 16.02.2013 № 103 визначено, що на адвокатів, які станом на 19 листопада 2012 року (на день державної реєстрації НААУ) отримали свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в КДКА Київської області та адреса робочого місця яких знаходиться в м. Києві, розповсюджується юрисдикція кваліфікаційно-дисциплінарної комісії та ради адвокатів Київської області.

Крім того, у цьому ж пункті вказаного рішення Радою адвокатів України закріплено, що критерієм, на підставі якого встановлюється розмежування в Єдиному реєстрі адвокатів України та юрисдикцій, є дата рішення і найменування органу, який видав свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю. Проти вказаних осіб в Єдиному реєстрі адвокатів України зазначається «Київська обласна КДКА».

Отже, з викладеного вбачається, що для визначення, до юрисдикції якої саме регіональної КДКА (Київської області чи м. Києва) належить вирішення питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, необхідно встановити: коли саме ним було отримано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (до 19.11.2012 р. чи після цієї дати), КДКА якого регіону воно було видано та яка саме адреса його робочого місця вказана в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що повноваження вказаних регіональних КДКА законодавчо не ставляться в залежність від їх назви, тобто КДКА м. Києва та КДКА Київської області, а чіткі критерії для розмежування їх компетенції врегульовані Регламентом та Рішенням Ради адвокатів України від 16.02.2013 № 103.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2016 року № К/800/45758/15.

Судом встановлено, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю отримано позивачем до 19.11.2012 та видано Київською обласною КДКА, а адресою його робочого місця вказано місто Київ, отже вирішення питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності належить саме до КДКА Київської області на територіальну одиницю за місцем реєстрації робочого місця позивача.

В порядку статті 57 Закону № 5076-VI рішення з'їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов'язковими до виконання всіма адвокатами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення від 10.09.2015 про порушення дисциплінарної справи стосовно позивача, діяв на підставі, у межах наданих повноважень, визначених Законом № 5076-VI і прийнятими на його виконання рішеннями Ради адвокатів України.

У контексті наведених норм та обставин справи суд зазначає, що до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Враховуючи, що оскаржене рішення прийнято уповноваженою особою, відповідно до Закону, висновки відповідача викладені у рішенні знайшли підтвердження під час вирішення справи, оскільки правовим наслідком оскаржуваного рішення є порушення дисциплінарного провадження щодо позивача, що не є безумовним наслідком притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, отже таке рішення безпосередньо не порушує прав позивача, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що за результатами розгляду вказаного дисциплінарного провадження стосовно позивача дисциплінарною палатою КДКА Київської області прийнято рішення від 24.12.2015, яким вирішено притягнути адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, застосувавши до нього дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням його з Єдиного реєстру адвокатів України. Доказів оскарження вказаного рішення позивачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, а позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69-71, 122, 158-163, 167, 254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур