Справа № 817/921/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2017 р.Р і в н е 817/921/17
15год. 45хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність "НОКСОН" до Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про визнання протиправними та скасування розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що за результатами проведеної 19 квітня 2017 року перевірки, Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області складені, зокрема, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії СА №0220309 та розрахунок плати за проїзд №414, яким нарахована плата за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 71євро. Однак, позивач не погоджується із зазначеними розрахунком та стверджує, що транспортний засіб із напівпричепом, який здійснював перевезення з перевищенням нормативних параметрів був переданий ним в оренду ТОВ «Альянс Шуге» згідно договору оренди. Товарно-транспортною накладною підтверджується, що перевізником є орендар, однак, відповідачем вказана обставина не була взята до уваги, що призвело до складення розрахунку плати за проїзд на позивача, а не на орендаря.

Представник позивача в судове засідання не зявився, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача письмових заперечень до суду не подав, в судове засіданні не зявився, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про перенесення розгляду справи в звязку з його відрядженням.

Суд, розглянувши вказане клопотання прийшов до висновку про його необґрунтованість та безпідставність, оскільки доказів направлення представника відповідача у відрядженні суду не надано, а відтак вказана обставина не є поважною.

Відповідно до ч. 4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З врахуванням викладеного, суд здійснює розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд виходить з такого:

19 квітня 2017 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF XF 105.460 реєстраційний номер ВК5035ВC з напівпричепом марки SCHMITZ SPR 24L, реєстраційний номер НОМЕР_1. В результаті габаритно-вагового контролю встановлено, що перевезення вантажів здійснюються з порушеннями п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що передбачає за спеціальними правилами дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м, за висотою від поверхні дороги 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35м), за довжиною 22м (для маршрутних транспортних засобів 25м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46т), навантаження на одиночну вісь 11т (для автобусів, тролейбусів 11,5т), здвоєні осі 16т, строєні 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18т, строєні 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м, а саме: перевищення осьового навантаження на одиночну вісь склало 12,05 т при допустимих 11 т.

Після зважування транспортного засобу, оператором габаритно-вагового контролю надано розрахунок №414 від 19.04.2017, інспекторами складена довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт від 19.04.2017 СА №0220309 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і яка реалізує державну політику з питань безпеки на транспорті.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Із викладеного вбачається, що відповідач уповноважений на здійснення заходів щодо перевірки габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах.

Доводи позивача щодо неврахування відповідачем обставин, за яких він не є перевізником є прийнятими з огляду на наступне.

Вантажний сідловий тягач марки DAF XF 105.460 реєстраційний номер ВК5035ВC з напівпричепом марки SCHMITZ моделі SPR 24L, реєстраційний номер НОМЕР_1 належать позивачу на праві власності згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2016 року між позивачем (Орендодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Альянс Шуге» (Орендар) укладено договір оренди транспортних засобів №01/0416.

Відповідно до п. п. 1.1 зазначеного вище договору Орендодавець зобовязується передати за плату Орендареві у строкове користування (оренду), а Орендар зобовязується прийняти у строкове платне користування (оренду) наступні транспортні засоби: - вантажний сідловий тягач, марки DAF, модель XF 105.460, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; напівпричіп Н/ПР бортовий-тентовий, марки SCHMITZ моделі SPR24L, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Договір оренди транспортних засобів №01/0416 від 01.04.2016 року укладався строком на 1 (один) рік (п.2.1 договору) та за відсутності заперечень з обох сторін щодо його припинення протягом 1 місяця до закінчення дії Договору, вважається продовженим на такий самий термін (п.2.3. Договору).

Факту припинення дії зазначеного договору судом не встановлено, отже, станом на час проведення перевірки відповідачем, вказані транспортний засіб та напівпричіп знаходились в оренді ТОВ «Альянс Шуге».

Автомобільним перевізником в розумінні ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879, 27.06.2007, затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Дія вказаного порядку поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до пп. 27, 28 вказаного Порядку, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» , справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Із аналізу правових норм слідує, що в разі перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, оплату за проїзд автомобільними дорогами загального користування здійснює перевізник.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі Правила № 363), основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Викладеними правовими нормами чітко встановлено, що товарно-транспортна накладна є одним із основних документів на підставі якого здійснюються вантажні перевезення.

Згідно із даними товарно-транспортної накладної № РН-0000046 від 19 квітня 2017 р., автомобільним перевізником є ТОВ «Альянс Шуге», а водієм ОСОБА_2

Даних щодо перевізника ТОВ «НОКСОН», вказана товарно-транспортна накладна не містить.

У видатковій накладній на вантаж № РН-0000046 від 19 квітня 2017 р. також відсутні відомості щодо автомобільного перевізника ТОВ «НОКСОН».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем при проведенні перевірки транспортного засобу на предмет перевищення нормативних вагових параметрів взято до уваги дані щодо автомобільного перевізника зазначені у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. При цьому відповідачем не звернуто уваги на товарно-транспорту накладу на вантаж в якій зазначений автомобільний перевізник в особі ТОВ «Альянс Шуге».

Суд звертає увагу, що власник транспортного засобу та автомобільний перевізник не є тотожними поняттями. В даному випадку судом встановлено, що автомобільним перевізником є ТОВ «Альянс Шуге», який орендував транспортний засіб у позивача, а відтак здійснити оплату за користування дорогами загального користування в зв'язку з перевищенням транспортним засобом нормативних вагових параметрів має Орендар, як перевізник вантажу.

За наведених обставин, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №414 від 19 квітня 2017 року, складений відносно ТзОВ "НОКСОН" як платника є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 128, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області № 414 від 19 квітня 2017 року за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 19 квітня 2017 року №0220309 в повному обсязі.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "НОКСОН" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.