Справа № 826/3532/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2017 року № 826/3532/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича, за участю третіх осіб: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання протиправною бездіяльності, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни (надалі - відповідач 1 або уповноважена особа Фонду Чернявська О.С.), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича (надалі - відповідач 2 або уповноважена особа Фонду Валендюк В.С.), треті особи: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - третя особа 1 або Фонд), публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - третя особа 1 або ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Банк), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. щодо не включення кредиторських вимог ОСОБА_1 в розмірі 21 352 675,36 грн. у Реєстр акцептованих вимог кредиторів до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. щодо перерахування коштів у розмірі 907 879,79 дол. США з рахунків відкритих в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_1 в дохід ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду Валендюка В.С. віднести кредиторські вимоги ОСОБА_1 в розмірі 21 352 675,36 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та подати на затвердження виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині кредиторських вимог ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на протиправну бездіяльність уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С., що полягає у невключені кредиторських вимог ОСОБА_1 в розмірі 21 352 675,36 грн. у Реєстр акцептованих вимог кредиторів до четвертої черги задоволення вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Позивач зазначив, що отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування, та 28.12.2015 направив на адресу відповідача 1 заяву від 24.12.2015 про визнання ОСОБА_1 кредитором Банку та відповідно включення його грошових вимог за договором банківського вкладу до Реєстр акцептованих вимог кредиторів. Ця заява від 24.12.2015 була отримана відповідачем 1 31.12.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Наразі зазначена заява Уповноваженої особи Фонду не розглянута, натомість з виписок по особовим рахункам, сформованим 22.12.2016, позивач дізнався про перерахування валютних коштів за його вкладом (всього 907 879,79 дол. США) в дохід Банку. За наведених обставин позивач звернувся до суду.

У судовому засіданні 04.07.2017 представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та уповноваженої особи Фонду Валендюка В.С. заперечував щодо задоволення позовних вимог, з мотивів наведених у письмових запереченнях від 29.05.2017. Зокрема, єдиним аргументом заперечень представника відповідача 2 та третьої особи 2 було відсутність відомостей про отримання заяви ОСОБА_1 від 24.12.2015.

Відповідач 1 та третя особа 1 явку своїх представників у призначене судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. і Фонду в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем, відповідачем 2 та третьою особою 2 документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

23.08.2013 між ОСОБА_1 (як вкладником) і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Банком), в особі заступника Голови Правління Голуба В.Ф., був укладений договорів-заява № 24713/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, та додаткова угода від 23.08.2013 року до вказаного договору. За умовами цього Договору Банк залучає запропонований ОСОБА_1 вклад у сумі 800 000 дол. США на строк 28.08.2013 по 28.08.2014 включно, для чого Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 з нарахуванням та виплатою процентів відповідно до умов цього договору. Поповнення вкладу не проводиться. Строк розміщення вкладу можу бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Факт внесення позивачем коштів на вказаний вкладний (депозитний) рахунок у Банку в сумі 800 000 дол. США представниками сторін і третіх осіб не заперечується, а тому відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України підстави для доказування наведених обставин у межах цього спору відсутні.

Між тим постановою правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015 було прийнято рішення про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Банку», визначені ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С. строком на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно.

Надалі, на підставі постанови правління Національного банку України від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Банку, визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С. на два роки з 18.12.2015 року до 17.12.2017 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 року № 1703 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит». А саме всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Валендюку В.С. з 05.09.2016 року.

У тексті позову позивач зазначив, що йому 25.12.2016 року за договором банківського вкладі Фондом була виплачена гарантована Законом сума відшкодування у розмірі 200 000 грн. (еквівалент в іноземній валюті 9 164,81 дол. США) за рахунок Фонду.

З метою отримання решти суми вкладу, 28.12.2015 року позивач направив на адресу уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. заяву від 24.12.2015 року про включення грошових вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, що підтверджується даними опису вкладення у цінний лист № 633, датованого 28.12.2015 роком, з відміткою штампу відділення поштового зв'язку від 28.12.2015 року.

Згідно з доданою позивачем до матеріалів позову копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (цінний лист) № 633 вказана заява позивача від 24.12.2015 року отримана уповноваженою особою банку Руденко 31.12.2015 року.

Жодних листів-відповідей від уповноваженої особи Фонду за результатами розгляду його заяви від 24.12.215 року позивач не отримав. Натомість зі змісту отриманих у банку виписок по особовим рахункам № НОМЕР_3 і № НОМЕР_2 за період з 01.12.2015 року по 30.04.2016 року, ОСОБА_1 стало відомо про перерахування коштів з його вкладного (депозитного) рахунку в дохід Банку у сумах 107 879,79 дол. США та 800 000 дол. США (всього 907 879,79 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом Нацбанку станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку (17.12.2015 року) становлять 21 352 675,36 грн.).

Зважаючи на той факт, що він таких доручень на перерахування власних коштів в дохід Банку не давав, 13.01.2017 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду Валендюка В.С. з письмовим запитом про надання йому інформації з питання включення грошових вимог ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

У відповідь відповідач 2 своїм листом від 07.02.2017 року № 3-131100/700 повідомив ОСОБА_1 про відсутність інформації про направлення заявником кредиторської вимоги в строк прийому кредиторських вимог (а саме упродовж періоду з 23.12.2015 року по 21.01.2016 року), та відповідно про пропущення ним законодавчо визначеного строку для заявлення кредиторської вимоги. Як наслідок у включенні боргових зобов'язань Банку за договором банківського вкладу з позивачем до реєстру вимог кредиторів Банку було відмовлено.

Вважаючи таку відмову щодо не включення ОСОБА_1 до реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.016 у справі № 826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14, виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII), а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Нормами Закону № 2343-XII визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2343-XII, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Тобто, нормами Закону № 2343-XII регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону № 2343-XII, законодавство про відновлення плато-спроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Закон № 4452-VI є спеціальним, нормами якого, як уже зазначено вище, регулюються Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Системний аналіз вище викладених норм Закону № 4452-VI дає суду підстави дійти до висновку, що, у даному випадку, ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону № 2343-XII. Зокрема, відповідно до ст. 7 Закону № 2343-XII, порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону № 2343-XII є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.

У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону № 4452-VI, якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону №2343-XII до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 36, ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Дія Закону № 2343-XII на банки не поширюється.

Рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Отже, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 № 8.

Вище вказані висновки також кореспондуються із позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в інформаційному листі від 25.07.2014 № 992/11/14-14.

Таким чином, враховуючи у сукупності вище викладені норми та з'ясовані обставини, а також з метою дотримання вимог ст. 17 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 року у справі № 21-4846а15 від 15.06.2016 року у справі № 826/20410/14 та вирішення справи № 826/3532/17 саме у порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Як зазначалося вище по тексту судового рішення правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, встановлює Закон № 4452-VI, яким також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 4 цього Закону (в редакції на час спірних правовідносин) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

В силу норми ч. 1 ст. 35 Закону № 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. При цьому, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністраці.

Відносини, пов'язані з ліквідацією банків, врегульовані розділом VIII (ст.ст. 44 - 54) Закону № 4452-VI.

За змістом ч.ч. 2 - 5 ст. 45 Закону № 4452-VI Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити, зокрема, інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону № 4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Повноваження уповноваженої особи Фонду як ліквідатора банку, які вона здійснює з дня свого призначення, визначені у ст. 48 Закону № 4452-VI. А саме Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

Також ч. 3 ст. 47 цього Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду, зокрема: діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом.

Заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів передбачені ст. 49 цього Закону, за змістом якої уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

В силу ч. 4 ст. 52 Закону № 4452-VI вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Таким чином, наведеними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із майновими вимогами у зв'язку з ліквідацією банку, зокрема, щодо включення їх до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів (в тому числі за вкладами) виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку (аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.11.2014 року № К/800/16114/14, від 27.05.2015 року № К/800/252/15 і від 25.06.2015 року № К/80065105/14).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відомості про ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» були опубліковані у газеті «Голос України» (№242 (6242) від 23.12.2015 року).

ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи Фонду Чернявської О.С. 28.12.2015 року із заявою про визнання кредиторських вимог від 24.12.2015 року, шляхом направлення на адресу Банку: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, вказану у повідомленні на офіційному веб-сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/145-at-bank-finansy-ta-kredyt/3111-rozpochato-protseduru-likvidatsii-at-bank-finansy-ta-kredyt-ta-delehovano-povnovazhennia-likvidatora-banku), цінного листа з оголошеною цінністю та описом вкладення № 633. Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копією опису вкладення від 28.12.2015 року у цінний лист № 633 з календарним штемпелем поштового відділення, копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 633 з відміткою про вручення листа уповноваженій особі Руденко.

Надані позивачем зазначені документи суд вважає належними доказами відправлення адресату та отримання останнім цінного листа № 633 з вкладеною до нього заявою ОСОБА_8 від 24.12.2015 року.

Згідно з п.п. 17, 19, 61, 104 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Листи чи бандеролі з оголошеною цінністю видаються адресату за умови пред'явлення ним документа, що посвідчує особу, або уповноваженій ним особі за умови пред'явлення нею документа, що посвідчує особу, та відповідної довіреності, засвідченої в установленому законодавством порядку.

Відповідно до довідки відділення поштового зв'язку Київ-50 від 29.06.2017 року, наданої на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про витребування доказів від 15.06.2017 року у справі, вказано, що цінний лист з описом та повідомленням про вручення за номером 633 з відділення поштового зв'язку Київ 105, відправлений 28.12.2015 року, був дійсно вручений 31.12.2015 року особі уповноваженій на отримання пошти ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Руденко, що підтверджується повідомленням про вручення за аналогічним номером.

За загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Зокрема, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

З огляду на вищенаведене, та з урахуванням наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку про те, що позивач звернувся до відповідача 1 в межах встановленого законодавством 30-денного строку для звернення з кредиторськими вимогами, а тому відповідно, за відсутності у представників відповідачів і Банку інших зауважень по суті змісту заяви позивача від 24.12.2015 року (зокрема, в частині розміру заявлених ОСОБА_1 грошових вимог до банку), та відповідно про наявність правових підстав для включення майнових вимог позивача у сумі 907 879,79 дол. США до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Також, зважаючи на встановлені судом правові підстави для включення майнових вимог ОСОБА_1 до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і неспростований документально відповідачами факт перерахування коштів позивача без його відома в дохід Банку, суд вбачає наявність ознак протиправності в діях відповідача 1 щодо перерахування коштів у сумі 907 879,79 дол. США з рахунків відкритих у Банку на ім'я ОСОБА_1 в дохід Банку та одночасно допущення відповідачем 1 протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, в частині невключення кредиторських вимог ОСОБА_1 до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до четверо їх черги задоволення вимог кредиторів.

Щодо правомірності позовних вимог, заявлених позивачем до відповідача 2, то суд вбачає правові підстави для їх задоволення також у зв'язку з наступним.

Порядок складання та внесення змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, його форма визначені (затверджені) Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за № 1581/21893).

Пунктами 4.1, 4.20, 4.23 - 4.25 глави 4 розділу V цього Положення передбачено, що Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) з дня початку процедури ліквідації банку приступає до інвентаризації активів і зобов'язань банку та оцінки майна (активів) неплатоспроможного банку з метою формування його ліквідаційної маси, а також складає реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, згідно встанвленої форми реєстр акцептованих вимог кредиторів не передбачається складання окремих реєстрів для вимог кредиторів банку, які задовольняються відповідно до черговості, визначено ч. 1 ст. 52 Закону № 4452-VI, та позачергово.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі, якщо вони непідтверджені фактичними даними, що є в розпорядженні Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень), та в разі потреби заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, установлених цим Положенням та актами Фонду.

Реєстр вимог подається до Фонду на пронумерованих, прошнурованих (прошитих) аркушах та засвідчується підписом Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) і відбитком печатки банку.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

За приписами положень п.п. 4.30 і 4.36 глави 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, у разі необхідності Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі, зокрема, рішення суду.

Рішення про погодження проміжного ліквідаційного балансу неплатоспроможного банку, затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів приймаються виконавчою дирекцією Фонду.

Таким чином, враховуючи затверджений підзаконним нормативно-правовим актом порядок внесення змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, форму такого реєстру та порядок його затвердження суд вважає, що належним та допустимим способом захисту прав та інтересі позивача у межах даного спору буде задоволення його вимог, шляхом зобов'язання відповідача 2 внести виконавчій дирекції Фонду пропозицію щодо затвердження останньою змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині включення до четвертої черги такого Реєстру кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 21 352 675,36 грн.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Частиною першою ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позову ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо не включення кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 21 352 675,36 грн. у Реєстр акцептованих вимог кредиторів до четвертої черги задоволення вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

3. Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо перерахування коштів у розмірі 907 879,79 дол. США з рахунків, відкритих у публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_1, в дохід публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

4. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича внести виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропозицію щодо затвердження останньою змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в частині включення до четвертої черги такого Реєстру кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 21 352 675,36 грн.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1 920 грн. за рахунок бюджетних асигнувань уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича.

6. В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії такої постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов