Справа № 802/587/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2017 р. Справа № 802/587/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області нею було подано заяву про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 №2 від 20.01.1951 року в частині зміни національності матері з "українка" на "полька" та до актового запису про одруження ОСОБА_2 №853 від 17.06.1971 року в частині зміни національності нареченої з "українка" на "полька". Однак, за результатами розгляду даної заяви відповідачем було складено висновок від 22.03.2017 року про відмову у внесені таких змін у зв'язку з розбіжностями в документах.

Таку відмову у внесенні змін до актових записів позивач вважає необґрунтованою, та враховуючи, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться на підставі рішення суду відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, просить суд:

- зобов'язати Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 2 від 20.01.1951 року, шляхом виправлення національності матері з "українка" на "полька", а також до актового запису про одруження ОСОБА_2 № 853 від 17.06.1971 року, шляхом виправлення національності нареченої з "українка" на "полька".

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не прибув, натомість подав клопотання за вх. №10665 від 15.05.2017 року про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що не заперечує проти вирішення справи на розсуд суду.

З урахуванням викладеного та керуючись положеннями статей 122, 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши позицію відповідача щодо заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із заявою про внесення змін до актових записів:

- про народження ОСОБА_1, складеного на ОСОБА_2 виконавчим комітетом Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, а саме в графі "відомості про матір" виправити національність з "українка" на "полька";

- про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 №853 від 17.06.1971 року , складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме в графі "відомості про наречену" виправити національність з "українка" на "полька".

До заяви позивачем було додано наступні документи:

- ксерокопія паспорта ОСОБА_1 АВ 512634, виданого 09.01.2003 року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області;

- ксерокопія свідоцтва про народження заявниці ЯВ №941067, виданого 20.01.1951 року виконавчим комітетом Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області;

- ксерокопія довідки з Державного архіву Вінницької області №07-194/7 від 20.01.2017 року про народження матері заявниці;

- повний витяг з ДРАЦСГ щодо актового запису про народження заявниці;

- повний витяг з ДРАЦСГ щодо актового запису про шлюб заявниці;

- повний витяг з ДРАЦСГ щодо актового запису про шлюб батьків заявниці;

повний витяг з ДРАЦСГ щодо актового запису про смерть матері заявниці.

Разом із тим, за результатами розгляду даної заяви Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було складено висновок від 22.03.2017 року про відмову у внесені таких змін, у якому відповідач посилаючись на "Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 (зі змінами) зазначив, що:

- вважає неможливим внести зміни до актового запису позивача про її народження №2 від 20.01.1951 року складеного виконавчим комітетом Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області , а саме в графі "відомості про матір" виправити національність з "українка" на "полька" у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів;

- вважає неможливим внести зміни до актового запису про шлюб позивача №853 від 17.06.1971 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а саме в графі "відомості про наречену" виправити національність з "українка" на "полька".

Надаючи правову оцінку обставинам щодо можливості внесення змін до актових записів цивільного стану з урахуванням мотивів відмови відповідача у внесенні таких змін, суд враховує наступне.

Так, правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон).

Відповідно до частини 1 статті 6, частин 1-3 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи на офіційне визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно частини 1 статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Як зазначено у частині 5 статті 9 цього ж Закону, правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

На виконання вищевказаної норми, Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. N 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за N 55/18793, були затвердженні Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами пунктів 1.7 та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" від 07.07.1995 року № 12 у разі відмови органом РАЦС внести зміни до актів громадянського стану, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) народилася 07 січня 1951 року в селі Жданівка, Хмільницького району, Вінницької області, про що виконавчим комітетом Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області складено актовий запис про народження №2 від 20.01.1951 року відповідно до якого батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, національність батьків - українці.

17 червня 1971 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_3, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області складено актовий запис №853 та у графі "відомості про наречену" зазначено національність позивача як "українка".

При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач ОСОБА_1 вказує на те, що її мати - ОСОБА_5 є полькою за національністю, оскільки народилася в сім'ї поляків, що підтверджується довідкою Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 20.01.2017 року, а також зазначила, що згідно архівної справи НКВД УССР №90805 дід позивачки (ОСОБА_6) поляк за національністю. Даний факт підтверджується військовим квитком №178586, де в графі "національність" зазначено "поляк".

Такі доводи позивача суд вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

У той же час із матеріалів справи вбачається, що згідно погосподраських книг Жданівської сільської ради на 1947-1949 рр. вбачається, що ОСОБА_6 за національністю є поляк, а згідно погосподраських книг Жданівської сільської ради на 1955-1957 рр. ОСОБА_5 - є полячкою, а також позивач - ОСОБА_1 є полячкою.

Таким чином, враховуючи, що дід та мати позивача згідно вищенаведених документів є уродженими поляками, а також згідно відомостей про позивача - є полькою за походженням.

Натомість, зазначення у свідоцтві про народження позивача від 20.01.1951 року її національності як українка пояснила притисненням тогочасною владою національних меншин, в тому числі і поляків, а тому мати польську національність вважалось пережитком минулого.

У той час громадянину СРСР по досягненню 16 років видавався паспорт, куди, згідно Положення про паспортну систему в СРСР, затверджену ОСОБА_7 Міністрів СРСР №677 від 28.08.1974 р. вносились і дані про національність. Якщо батьки належали до різних національностей, то при видачі паспорту національність визначалась за національністю одного з батьків в залежності від бажання отримувача паспорта. Отже, визначення належності особи до певної національності є її особистим немайновим правом, яке нерозривно пов'язане з особою.

Питання зміни національності громадянами України регулювалось Указом Президента України "Про порядок зміни громадянами України національності" від 31 грудня 1991 року N 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилась відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ОСОБА_7 народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалась також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність згідно Указу Президента України від 27 січня 1999 року N 70/99.

Разом із тим у даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, в свідоцтво про народження, в свідоцтво про шлюб чи інші документи відомостей про національність.

Проте, вирішуючи цей спір суд враховує, що відповідно до ст.ст. 1, 3, 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує своїм громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, до яких належать групи громадян України, які не є українцями, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Громадяни України мають право вільно обрати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право особи визначати свою національність і таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції ОСОБА_7 Європи про захист національних меншин (ратифікована ЗУ №703/97-ВР від 09.12.1997 р.) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Таким чином, на переконання суду, позивачем надано належні та допустимі докази які свідчать про те, що позивач - ОСОБА_1, за національністю є "полька".

Відтак, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, ОСОБА_1 має право вважати себе "полькою".

Згідно пункту 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. А самі зміни до актового запису цивільного стану відповідно до п. 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу ІІ цих Правил.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для зобовязання відповідачів внести зміни до актових записів: про народження ОСОБА_1 №2 від 20.01.1951 року, шляхом виправлення національності матері з "українка" на "полька", а також до актового запису про одруження ОСОБА_2 № 853 від 17.06.1971 року, шляхом виправлення національності нареченої з "українка" на "полька".

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд, згідно статті 86 зазначеного Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 № 2 від 20.01.1951 року, шляхом виправлення національності матері з "українка" на "полька", а також до актового запису про одруження ОСОБА_2 № 853 від 17.06.1971 року, шляхом виправлення національності нареченої з "українка" на "полька".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) грн. згідно квитанції №0.0.744450466.1 від 13.04.2017 року.

ОСОБА_7 набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна