Справа № 826/3238/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3238/17 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Ірпінської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 197 КАС України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь в справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те, що справу можливо вирішити на основі наявних у ній доказів, колегія суддів вважає, що розгляд справи має бути проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 16.02.2017 ОСОБА_2 за допомогою засобів поштового зв'язку (штрихкод листа 03 3) скерував до Ірпінської міської ради (отримано 17.02.2017) інформаційний запит в порядку статей 10, 32 Закону України «Про інформацію», статей5,13,20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив у п'ятиденний термін, надати на його адресу інформацію щодо наявності у розпорядженні територіальної громади вільних земельних ділянок під будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) та вказати їх конкретне місцезнаходження.

ОСОБА_2, стверджує, що не отримання відповіді на запит від 16.02.2017 і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

В силу приписів пункту 6 частини 1 статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Так, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює питання способу направлення відповіді на запит, як і не передбачає обов'язку розпорядника інформації надавати відповідь рекомендованою поштою або заборони направляти відповіді на запити громадян простою кореспонденцією.

Також, згідно з ч. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05. 2011 р. N 583 «Про питання виконання Закону України «Продоступ до публічної інформації» в Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органах виконавчої влади» передбачено, що відповідь на запит на інформацію надається у спосіб, обраний запитувачем, протягом п'яти робочих днів з дня надходження запиту.

Окрімс зазначеного, зазначає, що позивач у своєму запиті не зазначив спосіб надання інформації, зокрема, надіслання відповіді рекомендованим листом. А тому посилання позивача на те, що відповідач надсилав відповіді простими листами, як на підставу не виконання і не дотримання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», є безпідставними та необгрунтованими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, надававши відповідь на запит про отримання публічної інформації від 16.02.2017 року, діяв відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не вийшов за межі своїх повноважень.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

В статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити ненадання відповіді на запит на інформацію. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся до відповідача з письмовим інформаційним запитом від 16.02.2017 (штрихкод листа 033).

Проте, метеріалами справи та наданими письмовими доказами та письмовими поясненнями позивача підтверджено, а саме копій документів доданих до заперечень на позовну заяву вбачається, що вказаний запит надійшов до Ірпінської міської ради 17.02.2017, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту УДППЗ «Укрпошта» (відстеження пересилання поштових відправлень за результатами пошуку штрихкодового ідентифікатора: 743).

Відповідачем надано також копію відповіді від 22.02.2017 №01-32/57 на запит позивача, в якій повідомлено про розгляд його запиту на отримання публічної інформації та надання відповіді, яка була направлена на адресу заявника простою поштою, що узгоджується із компетенцією відповідача та відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо строків розгляду інформаційного запиту та порядку направлення відповіді розпорядником інформації, у зв'язку із чим, позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягають.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на підтвердження доказів надіслання позивачу відповіді, відповідач надав копію витягу з реєстрів на відправлену кореспонденцію за період 20.02.2017 - 24.02.2017.

Також звертає увагу на те, що не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надати відповідь на порушені питання в інформаційному запиті від 16.02.2017 року, оскільки з листа за вих. №01-32/57 від 22.02.2017 року, який відповідач надав суду разом із запереченнями вбачається, що відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 від 16.02.2017 року було направлено простою поштою.

Факт своєчасного неотримання позивачем простої кореспонденції не свідчить про наявність будь-яких порушень з боку відповідача щодо строків направлення відповіді на інформаційний запит, оскільки відповідь направлялась не рекомендованою, а простою поштою.

Таким чином, відповідачем надано докази розгляду запиту позивача від 16.02.2017 у строки та в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації» і доведено суду належними доказами обставини відсутності бездіяльності з боку суб'єкта владних повноважень.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що факти порушення відповідачем вимог частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відсутні, а позовні вимоги в частині визнання бездіяльності протиправною є необґрунтованими.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у даній справі не заявляє позовних вимог щодо скасування рішення (відповіді) Ірпінської міської ради від 22.02.2017 №01-32/57, а тому відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 від 16.02.2017 є чинною та не скасованою, що свідчить про безпідставність позовної вимоги стосовно зобов'язання відповідача надати відповідь на вищезазначений запит.

Частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України в резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Щодо вимоги позивача про надання звіту відповідачем про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог, в тому числі про зобов'язання вчинити дії відмовлено, то підстави для зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення - відсутні.

Щодо предметної підсудності даної адміністративної справи окружному адміністративному суду, колегія суддів звертає увагу на наступне .

Керуючись положеннями Постанови Пленуму Вищого адмміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» від від 30.09.2013 № 11 та Постанови Пленуму Вищого адмміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29 вересня 2016 року, колегія суддів зазначає насступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктом владних повноважень є органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, у даному випадку розпорядником інформації є суб'єкт владних повноважень Ірпінська міська рада.

У даному випадку, однією із сторін є Ірпінська міська рада, яка є розпорядником публічної інформації, у зв'язку з чим розгляд даної справи підсудний окружному адміністративному судові, а не місцевому загальному суду як адміністративному.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає, як така, що постановлена за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в справах, розгляд яких передбачено п. 1 ч. 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.