Справа № 377/401/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/401/17 Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 09 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, за якою позивач просить: визнати неправомірними дії Пенсійного Фонду України в м. Славутич про перерахунок йому пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі зробити перерахунок його пенсії згідно довідки від 8.03.2017 року про його грошове забезпечення в 1986 році вданої відділом зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області на підставі рішення Славутицького міського суду від 15.09.2016 року та провести її виплату.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 09 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 09.02.2011 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Славутичі Київської області, та одержує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

06.04.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області із заявою про перерахунок пенсії з додаванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 50 від 28.03.2017 року, виданої за рішенням Славутицького міського суду від 15.09.2016 року Відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області.

Рішенням комісії про відмову в перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків від 14.04.2017 року №1557/03 УПФУ в м. Славутичі відмовлено позивачу в перерахунку пенсії з тих мотивів, що відповідно до наданих раніше первинних документів та довідок, інформація вказана в довідці не відповідає первинним документам.

Не погоджуючись із такими висновками пенсійного фонду, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем безпідставно не було враховано довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) № 50 від 28.03.2017 року видану Відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області, оскільки вказана довідка оформлена належним чином, в установленому порядку, її фіктивність не встановлена рішенням компетентного органу і видана на підставі рішення суду яке набрало законної сили, а отже відповідач повинен був провести перерахунок пенсії із врахуванням даної довідки.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Так, згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 50 від 28.03.2017 року, виданої за рішенням Славутицького міського суду від 15.09.2016 року Відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України у Київській області, розмір заробітної плати позивача по роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 року по 05.05.1986 року, з 12.05.1986 року по 12.06.1986 рок становить 1000 крб.

Згідно із розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» у тих випадках, коли працівник отримує граничну допустиму дозу радіації, йому виплачується одноразова винагорода. Особам офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ така винагорода виплачується в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і спеціальному званню.

Зазначені норми оплати роботи в зонах небезпечності поширювались також на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Як зазначалося, до спірної довідки № 50 від 28.03.2017 року було включно одноразову грошову винагороду в розмірі 1000 крб. При цьому, відповідач наголошує на відсутності доказів виплати такої винагороди у період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Проте, апеляційний суд вважає за необхідне зазначати, що достовірність сум, визначених у довідці № 50 від 28.03.2017 року, у тому числі правомірності включення до неї одноразової грошової винагороди в розмірі 1000 крб. не підлягає доказуванню у даній справі з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, відповідно до постанови Славутицького міського суду від 15.09.2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області, третя особа Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі - про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язати вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково. Постановлено - Визнати дії Відділу Зони Чорнобильської АЕС Головного Управління МВС України в Київській області щодо ненадання ОСОБА_2 довідки про грошове забезпечення за роботу в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 12 червня 1986 року без урахування та виплати додатково коштів: за підвищений посадовий оклад на 15%; за подвійну оплату праці; за вислугу років; одноразову виплату за отриману граничну дозу опромінення (три посадових оклади); добові та харчування; одноразову виплату за переопромінення в період 1986 - 1987р.р. (341,6 мілізіверта); за роботу в зоні відчуження за період з 26.04.1986р., по 05.05.1986р. - неправомірними. Зобов'язати Відділ Зони Чорнобильської АЕС Головного Управління МВС України в Київській області провести розрахунок, нарахувати з відображенням його в особовому рахунку та включити ОСОБА_2 недосплачену суму виплат і коштів та видати довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986року по 12.06.1986року з урахуванням вказаних виплат: подвійний посадовий оклад з підвищенням його на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю; премію в розмірі 500 крб.; одноразову виплату за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 26.04.1986 року по 12.06.1986року у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню; вислугу років; добових і виплат за харчування; одноразову виплату за переопромінення за період 1986-1987 роки в 25 бер (341,6 бер) у сумі 1000 крб. Вказана постанова вступила в законну силу 08.10.2016 року.

Таким чином розмір заробітної плати позивача за роботу в зоні відчуження, у тому числі розмір одноразової грошової винагороди, є встановленою судовим рішенням відносно позивача обставиною, яка в силу ст. 255 КАС є обов'язковою та не підлягає повторному доказуванню. З огляду на це, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на відсутність підтверджуючих первинних документів про отримання позивачем у 1986 році одноразової грошової винагороди в розмірі 1000 крб.

Окрім того, листом Міністерства праці України від 22.11.1995 № 09-3815 повідомлялося, що у разі неправильного нарахування заробітної плати особам, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС у 1986-1987 роках, згідно з листом Міністерства праці України від 29 10.1992 № 09-3751 Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС від 29.10.1992 № 1082/ЗК та Міністерства фінансів України від 29.10.1992 № 13-412/308 на підставі стверджуючих документів підприємство (організація), яке відряджало працівника в зону відчуження (або його правонаступник), має зробити перерахунок заробітної плати і надати довідку про новий розмір заробітної плати в зоні відчуження для подання до органу Пенсійного Фонду України за місцем проживання особи - для перерахунку розміру пенсії.

Щодо віднесення спірної одноразової грошової винагороди до складу заробітної плати то слід зазначити, що це питання раніше діюче законодавство чітко не регулювало. Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» з метою виплати одноразових винагород було збільшено саме фонд заробітної плати. Розмір вказаної винагороди обчислювався позивачу виходячи з трьохкратного розміру місячного грошового утримання.

Крім того, включення одноразових виплат до структури заробітної плати, з яких розраховується сума пенсій передбачає також і чинне законодавство України, зокрема: Закони України «Про оплату праці» (ст.ст. 1,2), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ст. 41), практика Верховного Суду України (постанова від 14.05.2013 по справі № 21-125а13).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, в тому числі з урахуванням сум нарахованої та виплаченої одноразової винагороди за участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 1000 крб. на підставі довідки № 50 від 28.03.2017 року.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав на задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. 160, 183, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області - залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 09 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.