Справа № 815/5328/16
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5328/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22.09.2016 р. № 33 про накладення на ТОВ "Інфокс" стягнень передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що взаємовідносини ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з абонентами здійснюються виключно на договірних засадах та договори вільно укладаються споживачами, які за їх умовами зобов'язані в незалежності від строку експлуатації своєчасно здійснювати державну повірку приборів обліку води та у строк, що не перевищує одного місяця. Представником позивача зазначено, що засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію та без наявності чинного документа про повірку засобів обліку води, яким посвідчується відповідність класу точності вимірювання, водолічильники не вважаються справними. Разом з тим, представник позивача наголосив, що порядок надання послуг з водопостачання та водовідведення їх якісні і кількісні показники відповідають умовам договорів та вимогам законодавства, а постанова Держспоживслужби від 22.09.2016р. №33 не містить жодних відомостей, щодо порушення позивачем умов укладених договорів, вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Закону України «Про питну воду та питне постачання». Разом з тим, на думку представника позивача, відмова Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" у водовідведенні не має причинно-наслідкового зв'язку із забезпеченням споживачів питною водою, безпечною для здоров'я і життя останніх. Також, представником позивача зазначено, що відповідач прийняв постанову про накладення стягнень №33 від 22.09.2016р. та наклав на позивача стягнення за порушення норм, які не були виявлені актом перевірки №48/09 від 11 травня 2016р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідачем надані письмові заперечення по справі, згідно яких зазначено, що позапланова перевірка ТОВ "Інфокс" проводилась відповідачем на підставі звернень споживачів щодо порушення водопостачальною організацією прав споживачів. При розгляді обставин звернень було встановлено, що позивач, за наявності у споживачів відповідних квартирних засобів обліку холодної води, відмовився від врахування показань засобів обліку холодної води та допустив справляння плати за нормативами (нормами) споживання. Також, відповідачем встановлено, що внаслідок виникнення боргу на особовому рахунку заявників, ТОВ «Інфокс» було здійснено припинення надання послуг з водовідведення, що є порушенням кількісних та якісних показників послуг. Представником ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області зазначено, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови в повній мірі керувався нормами діючого законодавства, адже при здійснені своєї господарської діяльності ТОВ «Інфокс» не надає споживачам необхідну, доступну, достовірну інформацію про продукцію, що є порушенням п.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

У період з 25.04.2016р. по 11.05.2016р., на підставі звернень громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо необґрунтованого нарахування боргу, та колективного мешканців квартир НОМЕР_1 щодо припинення водопостачання за адресою: АДРЕСА_1, згідно наказу про проведення позапланової перевірки від 22.04.2016р. №110-аг, та направлення на проведення перевірки від 22.04.2016р. №157, Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області проведено позапланову перевірку філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з водопостачання та водовідведення (а.с. 199,200,202,204, 206).

За наслідками вказаної перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області складено Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №48/09 від 11.05.2016р. (а.с. 194-198) у висновках якого зазначено, що позивач -Філія «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», у порушення вимог ч.2 п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, споживачам відмовлено від врахування показань засобу обліку холодної води, та допущено справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності у споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартирних засобів обліку холодної води без урахування їх показань, що не допускається за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, внаслідок чого на особовому рахунку споживача ОСОБА_1, у період з 01.06.2015р. по 15.02.2016р., виникла заборгованість у сумі 672,50грн., та на особовому рахунку споживача ОСОБА_2 з 01.02.2016р. - у сумі 128,31грн. Також, в Акті перевірки №48/09 від 11.05.2016р. зазначено, що відповідно до п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, засоби обліку води, встановлені у квартирі (будинку садибного типу), та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Згідно з п.п.6 п.29 означених Правил споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку, а виконавець, відповідно до п.п.4 п.32 вказаних Правил, зобов'язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

Також, судом встановлено, що у складеному Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області Акті перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №48/09 від 11.05.2016р. міститься припис, яким зобов'язано ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" провести корегування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання, які виставлено споживачам ОСОБА_1, та ОСОБА_2 за нормами споживання, з урахуванням вимог ч.2 п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, а саме, з урахуванням показників приладів обліку води; провести перерахунок розміру плати за фактично ненадані послуги з водопостачання мешканцям квартир НОМЕР_1, та з водовідведення мешканцям квартири АДРЕСА_1 у період з 28.03.2016р. по 01.04.2016р., відновлення послуги з водовідведення; приведення договору №5362/4 від 01.07.2008р. у відповідність до вимог Правил та Типового договору виключивши з договору несправедливі умови, зокрема, друге речення п.3.4.5., абз.5 п.7.3, п.3.3.3, п.4.1; припинити нечесну підприємницьку практику щодо застосування механічної системи блокування каналізації.

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України прийнято постанову від 22.09.2016р. №33 про накладення на ТОВ "Інфокс" стягнень передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991р. №1023-ХІІ.(а.с.210). Згідно вказаної постанови, відповідачем відповідно до п.7, п.11, п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовано до ТОВ "Інфокс" штраф у розмірі 2838,85 грн. за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги та реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів.

Згідно зазначеної постанови про накладення стягнень, вона прийнята відповідачем у зв'язку із тим, що перевіркою встановлено відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (об'єм послуги з водопостачання та її ціну), порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги та реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів, а саме, ТОВ "Інфокс" в особі філії «Інфоксводоканал» у порушення абз.2 п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21.07.2005р. №630 допущено справляння плати за особовими рахунками споживачів ОСОБА_1, та ОСОБА_2 за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань, що вводить в оману споживачів, чим у порушення п.4 ч.1ст.4, п.5, п.7 ч.1 ст.21, ч.4с.17 Закону України «Про захист прав споживачів» обмежено право споживачів на одержання необхідної, достовірної та своєчасної інформації про фактичний об'єм та визначення належним чином ціни наданої послуги з водопостачання. У порушення вимог ч.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.п.6 п.29 та пп.4 п.32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ від 21.07.2005р. №630 та умов п.3.2.2 п.3.5.6 Договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення гарячої води № 5362/5 від 01.07.2008 р., укладеного між ТОВ "Інфокс" філією "Інфоксводоканал" та споживачем ОСОБА_1 виконавцем послуг порушено вимоги щодо здійснення контролю установленого міжповіркового інтервалу водомірів та право споживача на періодичну повірку квартирних приладів обліку холодної води. У порушення сабз.1 ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги, ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" у період з 28.03.2016р. по 01.04.2016 р. допущено припинення безперебійного надання послуг водовідведення АДРЕСА_1, що не відповідає вимогам нормативно - правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів, чим у порушення п.3 ч.1 ст.4, ч.3 ст.6, ч.1 ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів» порушено право споживачів на безпеку продукції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.7 ч.1 зазначеної статті у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію") - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом також встановлено, що вищезазначений припис відповідача, який міститься в Акті перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №48/09 від 11.05.2016р. було оскаржено ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" в судовому порядку та порушення позивача відображені в акті перевірки були досліджені судом у ході розгляду адміністративної справи № 815/2585/16.

Так, товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування припису Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області (далі - Інспекція), викладеного в акті перевірки від 11 травня 2016 року № 48/09. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, позов задоволено.

Суд зазначає, що постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 р. задоволено касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року було скасовано і прийнято нове рішення у справі, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису відмовлено.

У постанові ВАСУ від 13 квітня 2017 року визнано правомірними вимоги Інспекції, викладені у Приписі, щодо зобов'язання Товариства провести перерахунок розміру плати за фактично ненадані послуги з водопостачання мешканцям квартир НОМЕР_1 та з водовідведення мешканцям квартири АДРЕСА_1 у період з 28 березня 2016 року по 01 квітня 2016 року відновлення послуги з водовідведення, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151; припинити нечесну підприємницьку практику щодо застосування механічної системи блокування каналізації, а також підтверджено встановлення перевіряючими порушення ТОВ «Інфокс» законодавства щодо захисту прав споживачів.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова у справі № 815/5328/16 прийнята відповідачем за результатами проведеної перевірки та на підставі акту перевірки, а не за невиконання припису, який був оскаржений позивачем у судовому порядку, в свою чергу, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає окрему відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону). Відтак, преюдиційне значення рішення адміністративного суду України від 13 квітня 2017 р. по справі № 815/2585/16, може виникнути лише за умови прийняття відповідного рішення суб'єктом владних повноважень за невиконання припису. Разом з тим, відповідач прийняв рішення за результатами проведеної перевірки та на підставі акту перевірки за п.п.4 та 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, суд зазначає, що оскаржуване рішення - постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22.09.2016 р. № 33 про накладення на ТОВ "Інфокс" стягнення передбаченого ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", було прийнято відповідачем в порушення приписів Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 17 серпня 2002 р. № 1177.

Так, вказаним Положенням визначено порядок накладення та стягнення штрафів уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів з суб'єктів господарської діяльності - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Пунктом 4 зазначеного положення передбачено, що рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Разом з тим, питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано доказів щодо повідомлення позивача про місце і час розгляду справи, так само не містить таких відомостей і оскаржувана постанова.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що відповідач діяв всупереч приписам Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 17 серпня 2002 р. № 1177, чим порушив право позивача щодо надання пояснень, заперечень, доказів тощо під час вирішення питання про накладення штрафу.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №33 від 25.09.2016р. про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» прийнята необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 128, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22.09.2016 р. № 33 про накладення на ТОВ "Інфокс" стягнення передбаченого ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Корой