Справа № 336/1605/17(2-а/336/169/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 рокусправа № 336/1605/17 (2-а/336/169/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2017 року у справі №336/1605/17-а за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.03.2017 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014 - 2016 рр.) та провести відповідні виплати, з 15.02.2017 року.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на підставі ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 15.02.2017 року, оформлене листом від 16.02.2017 року за № 105/с-1.

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 15.02.2017 року відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16.06.2010 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

15.02.2017 року позивач звернувся до УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (а.с.7).

Листом за №105/С-1 від 16.02.2017 року пенсійний орган повідомив ОСОБА_1, що відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою, оригіналу та копії трудової книжки, оригіналу паспорту, оригіналу ідентифікаційного номеру. За переведенням на інший вид пенсії, а саме на вік, до управління ОСОБА_1 не звертався (а.с.8).

Не погодившись з такими діями пенсійного органу, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому УПФУ при обчисленні пенсії повинно застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Зазначена норма кореспондується з нормою п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції постанови Правління ПФУ 07.07.2014 року №13-1 з наступними змінами) (далі по тексту - Порядок №22-1), відповідно до якої заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Додатком 2 до вказаного Порядку №22-1 встановлено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Пунктом 2.1. Порядку №22-1 визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (як особа, яка отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення») звернувся до позивача із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте зазначена заява складена не за формою, встановленою додатком 2 до Порядку. Також, до заяви позивач не додав документи, визначені пунктом 2.1 Порядку.

З тексту листа пенсійного органу за №105/С-1 від 16.02.2017 року вбачається, що пенсійним органом заява позивача від 15.02.2017 року про призначення пенсії за віком по суті не розглядалась, оскільки її форма та перелік доданих до неї документів не відповідає вимогам Порядку №22-1 (а.с.8).

Крім того, як вбачається з вказаного листа, пенсійний орган ОСОБА_1 в призначенні пенсії не відмовляв.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком та зобов'язання УПФУ призначити йому пенсію є передчасними, а тому необґрунтованими.

Звернувшись до суду з зазначеними позовними вимогами, позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки взагалі не подавав відповідачу заяву встановленої форми про призначення йому пенсії за віком та відповідні додатки до неї, а тому відповідач не розглядав таку заяву та не приймав рішення по суті заяви, а розглянув її за Законом України «Про звернення громадян».

У відповідності до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст.202 КАС України є підставою для скасування рішення першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2017 року у справі №336/1605/17-а задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2017 року у справі №336/1605/17-а скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак