Справа № 808/2824/16
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

15 червня 2017 року (16 год. 00 хв.) Справа № 808/2824/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_3

до: Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області

про: визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення шкоди, завданої незаконними діями.

29.09.2016 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_3 (далі позивач 2), до Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі відповідач), в якому позивач 1 та позивач 2 просять визнати протиправними дії відповідача щодо не взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб; зобовязати відповідача взяти позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб, про що видати довідку; стягнути з відповідача на користь позивача 1 кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, з моменту подачі позовної заяви по день ухвалення рішення, в розрахунку 442,00 грн. на місяць; стягнути з відповідача на користь позивача 2 кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, з 28.04.2016 по день ухвалення рішення, в розрахунку 884,00 грн. на місяць; стягнути з відповідача на користь позивача 1 та позивача 2 кошти на відшкодування шкоди, завданої незаконної діями, в розмірі 3 600,00 грн.; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі; звільнити позивача 1 та відповідача 2 від сплати судового збору; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, обґрунтовують позовні вимоги таким.

У період з 2005 року по 2014 рік позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, проживали у м. Донецьку. У звязку з початком проведення антитерористичної операції на сході України, зокрема на території м. Донецька, позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, переїхали до с. Тимошівка Запорізької області, де 21.09.2014 у них народилась донька позивач 2. ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, відповідачем 28.04.2016 на підставі відповідної заяви було взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території, та видано довідку від 28.04.2016 № 375. Крім того, 28.07.2016 позивач 1 з метою постановлення її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території, також звернувся до відповідача з відповідною заявою, однак не особисто, а шляхом її направлення засобами поштового звязку. Листом від 19.08.2016 № 649/01-14 відповідач відмовив позивачу 1 у вчиненні відповідних дій.

Позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, просять визнати протиправними дії відповідача щодо не взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб, оскільки факт їх проживання на тимчасово окупованій території є документально підтвердженим та беззаперечним. У свою чергу, повернутись до м. Донецька позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, не мають змоги у звязку бажанням уникнути негативних наслідків збройного конфлікту, масових порушень прав людини, повсякденних проявів насильства.

Крім того, позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, вважають, що своїми протиправними діями відповідач завдав їм істотну матеріальну шкоду, яка полягає в неотриманні матеріальної, гуманітарної, благодійної допомоги, не сприянні у переміщенні їх рухомого майна тощо. Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2016 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання. У даній ухвалі зазначено, що у попередньому судовому засіданні суддею буде вирішуватись питання щодо наявності підстав для звільнення позивача 1 та позивача 2 від сплати судового збору.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 надано позивачу 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, строк для усунення недоліків позовної заяви до 31.01.2017 та запропоновано їм надати документ про сплату судового збору у розмірі 1 102,00 грн.

17.01.2017 до суду надійшла апеляційна скарга позивача 1 на ухвалу судді Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 про надання строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 задоволено апеляційну скаргу позивача 1, скасовано ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

26.05.2017 адміністративна справа № 808/2824/16 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2017 призначено попереднє судове засідання на 06.06.2017.

У попередньому судовому засіданні представником відповідача подані заперечення на адміністративний позов, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (далі Постанова КМУ від 01.10.2014 № 509) для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.

Представник відповідача зауважив, що 28.07.2016 позивач 1 звернулась з заявою про постановлення її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території, не особисто, а шляхом направлення відповідної заяви засобами поштового звязку. У свою чергу, після того, як 08.11.2016 позивач 1 вперше особисто звернувся до відповідача, останнім було видано позивачу 1 довідку про взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території, про що видано відповідну довідку від 28.04.2016 № 375. Отже, на переконання представника відповідача, у даному випадку предмет спору є вичерпаним, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У ході попереднього судового засідання позивачем 1, ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, представником відповідача надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2017 закінчено підготовче провадження та призначено судове засідання на 15.06.2017.

13.06.2017 судом було отримано клопотання позивача 1, ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, представника відповідача про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 30.10.2000 (а.с. 41).

У період з 2005 року по 2014 рік позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, проживали у м. Донецьку. У звязку з початком проведення антитерористичної операції на території м. Донецька, позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, переїхали до с. Тимошівка Запорізької області.

21.09.2014 у позивача 1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 (позивач 2) (а.с. 11).

ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, з метою постановлення його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території, особисто звернувся до відповідача у порядку, встановленому законом.

28.04.2016 відповідач взяв на облік ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, та видав йому довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 28.04.2016 № 375 (а.с. 12).

28.07.2016 позивачем 1 була складена заява про постановлення її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 13). Вказану заяву разом із доданими до неї документами, а саме: свідченнями чоловіка, копією диплома про вищу освіту, довідкою з місця роботи від 06.05.2016 № 04/01-52, копією паспорту громадянина України, свідоцтвом про народження позивача 2 серії 1-ЖС № 268474 (а.с. 9, 11, 12,14) позивач 1 направив відповідачу засобами поштового звязку.

Листом від 19.08.2016 № 649/01-14 відповідач відмовив позивачу 1 у видачі довідки про взяття її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, оскільки відсутні законодавчо визначені обставини для вчинення відповідних дій (а.с. 12).

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо не взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб, суд виходить із такого.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в Україні регламентований Порядком.

Відповідно до п. 1 Порядку довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п. 2 Порядку для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі уповноважені органи).

Прийняття заяв та видача довідок про взяття на облік можуть здійснюватися в місцях проживання внутрішньо переміщених осіб працівниками житлово-експлуатаційних організацій або уповноваженими особами, визначеними виконавчими органами сільських і селищних рад, за погодженням з уповноваженим органом. За результатами проведеної роботи працівники житлово-експлуатаційних організацій та уповноважені особи подають щотижня уповноваженому органу звіт.

За приписами п. 4 Порядку під час подання заяви про взяття на облік заявник предявляє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Пунктом 8 Порядку визначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Судом встановлено, що у липні 2014 року позивач 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, переїхали до с. Тимошівка Запорізької області з м. Донецька. 21.09.2014 у них народилась донька позивач 2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 268474, виданим 25.09.2014 (а.с. 11). З метою постановлення на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території, ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, особисто звернувся до відповідача з відповідною заявою. 28.04.2016 відповідачем було задоволено заяву ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, та видано йому довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 28.04.2016 № 375 (а.с. 12).

28.07.2016 вже позивачем 1 була складена заява про постановлення її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та разом із доданими до неї документами направлена відповідачу засобами поштового звязку (а.с. 9, 11-14). Листом від 19.08.2016 № 649/01-14 позивачу 1 було відмовлено у видачі довідки про взяття її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 12).

Отже, оскільки позивач 1 звернулась до відповідача з заявою про постановлення її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не особисто, як того вимагають положення п. 2 Порядку, а шляхом направлення заяви та доданих до неї документів відповідачу засобами поштового звязку, суд вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб. Доказів зворотнього позивачем 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, не надано. Отже, на переконання суду, відмова відповідача у видачі позивачу 1 довідки про взяття її та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є правомірною.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що 08.11.2016, тобто вже під час перебування даної адміністративної справи на вирішенні в суді, позивач 1 особисто звернувся до відповідача з визначеним законом переліком документів. За результатами розгляду поданої заяви відповідачем було видано позивачу 1 довідку про взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території від 28.04.2016 № 375 (а.с. 45-46). Отже, в цій частині позовних вимог спір фактично вичерпано.

Із урахуванням викладених обставин у їх сукупності, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб, на переконання суду, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Оцінюючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 та позивача 2 коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, суд виходить із такого.

За приписами ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність протиправного діяння у формі прийняття незаконного рішення органом державної влади, органом місцевого самоврядування, посадовою чи службовою особою цих органів або вчинення незаконної дії чи бездіяльності наведеними органами та особами, наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача.

Відтак, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо не взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб, вважає, що відповідачем не було завдано жодної шкоди позивачу 1 та позивачу 2 з огляду на відсутність ознак будь-якої протиправності в його діях.

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 та позивача 2 коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому в цій частині у задоволенні позову також слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані позивачем 1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача 2, докази, на переконання суду, не доводять протиправність дій відповідача щодо не взяття позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб та, як наслідок, не підтверджують факт заподіяння позивачу 1 та позивачу 2 шкоди з боку відповідача. При цьому, суд вважає, що відповідач довів правомірність відмови у взятті позивача 1 та позивача 2 на облік як внутрішньо переміщених осіб, оформленої листом від 19.08.2016 № 649/01-14.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а відтак, у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення шкоди, завданої незаконними діями.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус