Справа № 138/815/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 138/815/17

Головуючий у 1-й інстанції: Цибульський О.Є.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Оскільки рішення суду першої інстанції, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, прийняте у порядку скороченого провадження, то за правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.05.2016р., яка набрала законної сили 29.08.2016р., в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Могилів-Подільського об'єднаного УПФУ Вінницької області визнано протиправними дії Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_3 у розмірі 90 % від розміру заробітку на час звільнення. Зобов'язано Могилів-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області перерахувати ОСОБА_3 пенсію з 22 лютого 2016 року у розмірі 90 % від розміру заробітку відповідно до довідки прокуратури Вінницької області від 16.02.2016 № 18/54, а саме 12731 (дванадцять тисяч сімсот тридцять одна) грн. 02 коп. без обмежень граничного розміру пенсії.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 27.10.2016р.

ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_3 та перебувала на його утриманні, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та довідкою голови квартального комітету №8 «Лісний» м. Могилів-Подільський від 01.11.2016 №715.

ОСОБА_2 отримує пенсію за віком.

Відповідно до листа Могилів-Подільського об'єднаного УПФ України від 29.11.2016р. №2691/06-52/02, управління проведено попередній розрахунок пенсії по втраті годувальника. Для обчислення розміру пенсії ОСОБА_3 була врахована заробітна плата за період з 17.12.1981р. по 30.06.2000р. відповідно до довідок від 10.11.2016р. №18-ф-515, видані прокуратурою Вінницької області. При цьому розмір пенсії складав би 1149,43 грн., що є нижчим від розміру пенсії за віком, яку позивач отримує на даний час, а тому проводити перерахунок недоцільно.

09.03.2017р. ОСОБА_2 звернулася до Могилів-Подільського об'єднаного УПФУ Вінницької області з відповідною заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника.

Листом від 22.03.2017 №836/06-52/02 відповідач відмовив у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника у зв'язку із відсутністю підстав для призначення пенсії у разі втрати годувальника за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, оскільки згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються (перераховуються) відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач не погодилась із вказаною відмовою та звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями Закону України «Про прокуратуру», чинного на час призначення померлому чоловіку позивача, а також Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника. При цьому, при визначення розміру позивача по втраті годувальника, слід виходити з розміру пенсії який був визначений в постанові Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.05.2016р.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Стаття 46 Конституції України закріплює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.19 ст.86 Закону України "Про прокуратуру'' від 05.11.1991 № 1789-XII пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач вказує, що згідно положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, який був чинний на час звернення позивача, не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника.

Разом з цим, згідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: в т.ч. чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія по втраті годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті.

Отже, положення ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" надають право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника незалежно від виду пенсії, який отримував померлий.

В свою чергу, скасування з 01.06.2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються (перераховуються) відповідно до Закону України «Про прокуратуру» згідно Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, не спростовує наявності у ОСОБА_3 права на отримання пенсії, яке підтверджено постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.05.2016р., що набрала законної сили. Крім того, дана постанова визначає розмір пенсії ОСОБА_3, з якого також необхідно виходити при визначенні розміру пенсії позивача по втраті годувальника.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5