Справа № 813/4076/15
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2017 р. м. Київ К/800/33188/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Веденяпіна О.А., Приходько І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2015

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016

у справі № 813/4076/15

за позовом державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» (далі - позивач, ДП «Львіввугілля» в особі ВП «ІОЦ»)

до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, Сокальська ОДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИЛА:

ДП «Львіввугілля» в особі ВП «ІОЦ» звернулось у серпні 2015 року до суду з позовом до Сокальської ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015 № .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016, адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу відповідача необґрунтованою, а тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі шляхом заміни Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області на її правонаступника - Сокальську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому засіданні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 05.02.2015 по 24.02.2015 відповідачем було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 30.09.2014, результати якої оформлено актом від 27.02.2015 № 148/2301/33087481, яким зафіксовано встановлені перевіркою порушення позивачем вимог: пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, ст. 167, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині несплати податку на доходи фізичних осіб в серпні 2014 року в сумі 5462,04 гривні та несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 783 565,96 гривень.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб із доходів у формі заробітної плати за основним платежем у розмірі 5463,04 гривні та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 520 354,85 гривні.

Суд першої інстанції, рішення якого залишено без змін судом апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що контролюючий орган безпідставно застосував до позивача штраф у розмірі 50% та 75% суми податку, оскільки не застосовував до нього штрафних санкції у відповідності до п. 127.1 ст. 127 ПК України протягом 1095 днів, що виключає наявність повторності та підстав для застосування штрафу у таких розмірах. Крім того, судами встановлено невідповідність суми грошового зобов'язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб із доходів у формі заробітної плати, визначеної в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, сумі, зазначеній відповідачем у висновках акта перевірки від 27.02.2015, а оскільки частину оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яку суд вважає неправомірним, виокремити неможливо, то таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню повністю.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з такими висновками судів, вважаючи їх передчасними та такими, що винесені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи вчинені вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України мотивувальна частина постанови повинна містити встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався.

Аналогічні вимоги встановлено ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України до ухвали суду апеляційної інстанції.

Оскаржені судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визначення позивачу грошового зобов'язання та штрафних санкцій відповідно до податкового повідомлення-рішення від 26.03.2015 № став акт перевірки від 27.02.2015 № 148/2200/33087481.

Проте акт перевірки від 27.02.2015 № 148/2200/33087481 відсутній в матеріалах справи, що відповідно, унеможливлює достеменно дослідити обставини які слугували підставою для винесення податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення.

При цьому слід наголосити, що в умовах дії такого принципу адміністративного судочинства, як офіційне з'ясування усіх обставин справи, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об'єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних даних зі спору та сприяючи сторонам у поданні та витребуванні необхідних для цього доказів.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір по суті, зазначають, що податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015 № було винесено на підставі висновків акту перевірки від 27.02.2015 № 148/2301/33087481, який наявний в матеріалах справи, при цьому в справі наявні лише копії 1, 2, 3, 26, 31, 32, 42 та останнього аркушу без підписів керівника позивача та перевіряючого, а решта аркушів відсутні. Проте спірне податкове повідомлення-рішення від 26.03.2015 № винесено на підставі акту перевірки від 27.02.2015 № 148/2200/33087481.

Отже, в даному випадку висновки судів попередніх інстанцій про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення було зроблено без належного дослідження доводів позивача та без встановлення обставин які передували визначенню позивачу такого податкового зобов'язання.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція на підставі статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, порушень норм процесуального права, у зв'язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 222-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 у справі № 813/4076/15 - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.О. Бухтіярова
Судді: О.А. Веденяпін
Помічник судді І.В. Приходько