Справа № 802/2099/16-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Київ К/800/2853/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 у справі №802/2099/16-а/129/17 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2016 адміністративний позов ОСОБА_1 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень - залишено без руху.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції позивачем була подана апеляційна скарга, яка ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.12.2016 залишена без руху, запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу в строк до п'яти днів, з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, виконати вимоги даної ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, а саме надати документ про сплату судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2016 повернуто скаржнику у зв'язку з невиконанням вимог ухвали від 26.12.2016.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 31.01.2017 звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.03.2017 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивачка просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, частини третьої статті 46 Конституції України, статті 288 Кодексу про адміністративні правопорушення України, часини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи ухвалу від 11.01.2017 про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2016, мотивував її посиланням на обставини невиконання позивачем вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та не усуненням недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, а саме ненаданням документу про сплату судового збору. При цьому судом апеляційної інстанції в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено, оскільки нею жодних належних та допустимих доказів на підтвердження важкого майнового стану не представлено.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Положенням частини 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A №18, п.36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Згідно з частиною першою статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічне правило закріплене й у статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Положення наведених правових норм покликані забезпечити безперешкодний доступ особи до правосуддя, незважаючи на її майновий стан, а також гарантувати право на судовий захист усіх осіб, які такого потребують, але через певні фінансові (матеріальні) фактори, складнощі постійного або тимчасового характеру не можуть оплатити судові витрати повністю або частково у строк та в обсязі, встановлених законодавством.

Суд апеляційної інстанції залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху в ухвалі від 26.12.2016 визначив розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги в сумі 1378грн.

Позивачем 10.01.2017 подана заява про звільнення від сплати судового збору, яка мотивована тим, що позивачка є непрацюючим пенсіонером та отримує пенсію нижчу за розміром від прожиткового мінімуму, зазначила, що відповідні довідки були додані до позовної заяви, саме ці обставини стали підставою для надання дозволу на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, надано акт з місця проживання.

Наведеним позивачем обставинам її незадовільного матеріального стану суд апеляційної інстанції оцінки не дав, підстав неврахування наданих позивачем документів не навів, а також не зазначив які саме докази на підтвердження важкого майнового стану є належними та допустимими.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є передчасними, ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2017 у справі №802/2099/16-а/129/17 скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М.Шипуліна

Судді: __________________ Л.І.Бившева

__________________ І.Я.Олендер