Справа № 205/2407/17
Суддя: Шавула В. С.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/2407/17
Справа № 2а/205/127/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Шавули В.С., за участю секретаря Романової А.О. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

20 квітня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним адміністративним позовом (а.с.2-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є громадянином України. На теперішній час постійно проживає в Ізраїлі, а до переїзду проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та отримував пенсію за віком.

Позивачу було припинено виплату пенсії, у звязку із виїздом на ПМЖ за кордон, що на його думку порушує конституційні права і свободи. Вважає, що на підставі рішення Конституційного Суду України №25- рп/2009 має право на поновлення йому призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії щодо відмови відповідачем в поновленні пенсії; зобовязати відповідача поновити йому виплату пенсії за віком з моменту звернення, а саме: з 12.08.2016 року.

Відповідач в особі свого законного представника, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмові заперечення, в яких просить справу розглядати без участі свого представника проти вимог позову заперечував у повному обсязі (а.с.17-20).

Згідно ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підставою звернення позивачки до суду є захист прав на належне соціальне забезпечення у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, що викликані діями такого органу при здійсненні владних управлінських функцій при здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком на користь позивача.

Суд вивчивши матеріали справи, та перевіривши надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України к одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На теперішній час проживає на території Ізраїлю у м. Акко. В Україні проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копії закордонного паспорта позивача міститься відмітка про прийняття на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль 14.09.2000 року (а.с.6).

У звязку із виїздом на постійне місце проживання до іншої країни позивачу припинено виплату пенсії.

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звертався до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про поновлення виплати йому пенсії (а.с.7).

Листом № В88-1/16 від 22.08.2016 року відповідачем відмовлено у поновленні пенсії (а.с.8-9).

Відповідно до ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Виходячи з наведеного та положень ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд вважає, що у позивача відсутні законні підстави для виплати пенсії за час постійного проживання заявника за кордоном.

При цьому, міжнародного договору, який би регулював подальший порядок виплати пенсії, між Україною та Ізраїлем не укладено. Механізму виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів в галузі пенсійного забезпечення, чинним законодавством не визначено. У зв'язку з цим триває робота Пенсійного фонду України спільно з Міністерством праці та соціальної політики України щодо підготовки нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України, якими будуть передбачені умови, норми і механізм виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів в галузі пенсійного забезпечення.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 на підставі якого, як вважає позивач є можливість поновлення йому призначення пенсії, слід зазначити наступне.

На підставі рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 втратили чинність положення п.2 ч.1 ст.49 та положення другого речення ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто Закону згідно якого пенсія позивачу не призначалася.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2017 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів, порушення яких на його думку виникли у період з 12 серпня 2016 року, тобто з порушенням строку звернення до суду з позовом, що передбачені ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, позивач не надав суду жодних доказів того, що строки звернення до суду пропущено з поважних причин.

Відносно цих вимог закону суд приходить до висновку, що у зв'язку з відсутністю механізму виплати пенсії громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів в галузі пенсійного забезпечення, поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 починаючи з 12.08.2016 року, з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії, відповідно до п.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, а тому позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову та відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо компенсації понесених судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, а тому судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. ст. 3, 6 - 14, 17, 158 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С.Шавула