Справа № 815/2808/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2808/17

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Романішина В.Л.

за участі секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 до Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дій та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватне підприємство «Агрос Юг»,

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача дочірнє підприємство «Украгросоюз», відділ Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в особі Ананьївського районного відділу Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» щодо реєстрації 20 червня 2012 року договору оренди землі від 30 вересня 2008 року та додаткової угоди до договору оренди землі від 10 липня 2008 року, укладених між ОСОБА_2 та ДП «УКРАГРОСОЮЗ» у Державному реєстрі земель, запис №01386 та скасувати цей запис.

Обґрунтовуючи позов, представник зазначає про порушення відповідачем, при вчиненні запису про реєстрацію спірних угод, вимог Закону України «Про оренду землі», Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року №174, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» від 09 вересня 2009 року №1021.

Позивач наполягає на тому, що такі протиправні дії субєкта владних повноважень щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки між нею та ДП «Украгросоюз» порушує її право розпоряджатися належною їй земельною ділянкою та надавати її в оренду іншим особам.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи (ч.4 ст.196 КАС України).

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити на наступних підставах.

Суд першої інстанції, провівши аналіз вимог адміністративного судочинства, цивільного судочинства, а також узявши до уваги постанову Верховного Суду України від 31 січня 2017 року (справа № 817/3053/14), дійшов висновку про існування в заявлених позивачем вимогах, спору про право, оскільки мотивацією позову про протиправність дій щодо проведення реєстрації спірних договорів є те, що вони за своєю суттю не відповідали вимогам чинного законодавства, а, отже, не могли бути зареєстровані.

Колегія суддів не може погодитися з вказаною правовою позицією суду першої інстанції з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд повинен враховувати, що згідно пункту 6 частини 1 статті 3 КАС України адміністративний позов це звернення до суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Під поняттям публічно-правових відносин слід розуміти відносини, які складаються в процесі реалізації владних повноважень органами державної влади та місцевого самоврядування.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Реєстрація це внесення в реєстри (списки, описи, переліки, відомості, спеціальні книги) записів про особи, предмети, певні факти тощо з метою обліку, надання їм законної сили.

Державна реєстрація це процес, необхідний для виникнення, зміни, переходу, обмеження і припинення прав власності або інших прав.

Указом Президента України № 134 від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру покладалися на Державний комітет України по земельних ресурсах.

У розвиток Указу Президенту Держкомзем видав Наказ № 174 від 02 липня 2003 року «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», у якому функції з реєстрації договорів оренди землі були покладені на реєстраторів Державного реєстру земель структурні підрозділи Центру Державного земельного кадастру, які вносили відомості до бази даних АС ДЗК, здійснювали видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також вели Книгу реєстрації договорів оренди.

Колегія суддів вважає, що ці державні органи уповноважили від імені держави приймати управлінського рішення.

Посадові особи органу земельного кадастру, виконуючи дискреційні повноваження, на підставі нормативно-правових актів, приймали рішення, обумовлене конкретною правовою ситуацією.

Колегія суддів не погоджується з тлумаченням суду першої інстанції позовних вимог ОСОБА_2

Так, суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що захист порушених прав позивача повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства, виходив із того, що підставою для скасування реєстрації договору оренди землі, позивачем зазначено невідповідність цього договору та додаткової угоди до нього вимогам чинного законодавства, що фактично свідчить про існування між сторонами спору про право оренди земельної ділянки.

Між тим, як обґрунтовано зазначив апелянт, підставами його позову є те, що відповідач, наділений владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, не мав законодавчо визначених підстав на вчинення спірної реєстраційної дії, оскільки вона суперечила нормам діючого законодавства.

Із викладеного слідує висновок, що у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Проаналізувавши постанову Верховного Суду України від 31 січня 2017 року (справа № 817/3053/14), на яку посилався суд першої інстанції в обґрунтування своєї позиції, колегія суддів встановила, що викладеній в неї правовий висновок, стосується інших обставин справи.

Так, позовними вимогами у цій справі було визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держземагентства про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, затвердження цього проекту і передачі земельної ділянки у приватну власність; визнання протиправною та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки.

Верховний Суд України, проаналізувавши обставини справи, встановив що «предметом спору у цій справі були реєстраційні дії із державної реєстрації за третьою особою права власності на земельну ділянку, розташовану за межами населеного пункту, яка, з позиції позивача, не була вільною і тривалий час перебувала в користуванні позивача та членів її родини, тоді як третя особа ОСОБА_3 дотримується протилежної позиції і вважає, що він набув на неї право власності на законних підставах».

Отже, підставою для правового висновку, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства слугувало те, що існує спір про право на земельну ділянку між позивачем та третьою особою, який неможливо вирішити в порядку публічно-правового спору.

Варто також звернути увагу на те, що пунктом 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року, встановлено, що спори, які виникають з приводу оскарження дій або бездіяльності державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.199 КАС України, має право, в тому числі скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, ч.1 п.4 ст. 204, ч.1 п.6 ст.205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 до Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дій та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно є остаточною та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя В.Л. Романішин