Справа № 826/8801/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8801/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Англійське підприємство з іноземними інвестиціями «Соломія» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ спільне Українсько-Англійське підприємство з іноземними інвестиціями «Соломія» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України в особі структурного підрозділу митного посту «Східний термінал» про коригування митної вартості товарів № 100250005/2015/000095/2 від 09.12.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання - 10.07.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подані декларантом позивача документи, є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2015 між «PNT GLOBAL (FZC)» (об'єднані Арабські Емірати) та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Англійське підприємство з іноземними інвестиціями «Соломія» укладено контракт № 129/2015, щодо поставки чаю.

Згідно п. 3 вказаного контракту ціни на товар вказані в Специфікаціях до даного контракту, які є його не від'ємною частиною.

Сторонами контракту від 01.09.2015 підписано специфікацію до контракту від 30.10.2015, якою безпосередньо визначили асортимент, кількість, ціну, умови поставки товару та оплати.

З метою митного оформлення ввезеного на територію України товару згідно контракту від 01.09.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Англійське підприємство з іноземними інвестиціями «Соломія» подано вантажну митну декларацію № 100250005/2015/117220 від 07.12.2015.

Разом з митною декларацією, позивачем до митного оформлення подано наступні документи: контракт № 129/2015 від 01.09.2015, специфікацію № 1 від 30.10.2015 інвойс ITL/EXP/1108/15 від 30.09.2015, платіжне доручення в іноземній валюті № 1674 від 09.11.2015 про оплату вартості товару відповідно до специфікації № 1 , сертифікат про походження товару № 15462365 від 10.10.2015, коносамент (Bill of Lading) JEA/ESS/TCS001426 від 07.10.2015, пакувальний лист б/н від 30.10.2015, CMR 61037.

Митна вартість поставленого товару позивачем задекларована за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За наслідком розгляду вказаних документів Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100250005/2015/000095/2 від 09.12.2015, та визначено вартість поставленого товару за шостим методом.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення підставою для його прийняття слугувало подання декларантом до митного оформлення документів, що містять розбіжності та не містять всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості, а саме встановлено, що поставка здійснювалось за умовами СІР інкотермс, що передбачає страхування товарів, однак декларантом не подано страхові документи, що містять відомості про вартість страхування. Також в декларації країни відправлення вказано умови поставки СІF.

Керуючись положеннями частини третьої ст. 53 та п. 2 частини п'ятої ст. 54 МК України, у зв'язку із тим, що надані декларантом документи не містили відомостей щодо ціни, яка сплачена, декларанту запропоновано надати додаткові документи: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларантом відмовлено у наданні додаткових документів. У зв'язку з чим ДФС відмовлено у заявленій декларантом митній вартості. З декларантом проведено процедуру консультації з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. ст. 59 і 60 МК. За результатами проведеної консультації встановлено, що відсутня інформація про ціни угоди ідентичних та про ціни угоди подібних товарів у відповідності до вимог ст. 59 та 60 МК. Також відсутня інформація щодо вартісної основи для розрахунку митної вартості на основі віднімання та основі додавання та основі додавання у відповідності до положень ст.ст. 62-63 МК.

За таких обставин, митну вартість товарів визначено відповідачем із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга ст. 57 МК України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

Частиною першою ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до частини другої ст. 53 МК України є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В той же час, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини п'ятої ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Тобто, ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

З матеріалів справи слідує, що ціна постановленого товару у відповідності до специфікації від 30.10.2015, що є не від'ємною частиною контракту, становить 61 965,60 доларів США.

Пунктом 5.2 контракту від 01.09.2015 встановлено, що витрати пов'язані з транспортуванням товару до території України покладено на продавця, включаючи податки, митні збори, страхування та інше.

Умовами поставки СІР (Carriage and Insurance Paid Тo (... named place of destination)) за «Інкотермс 2010» передбачено обов'язок продавця доставити товар названому перевізнику, при цьому витрати пов'язані з транспортуванням товару до назначеного місця та страхування товару від можливих ризиків під час транспортування. Обов'язок із укладання договору страхування та виплати страхових внесків покладено на продавця.

За таких умов, інші транспортні документи, крім CMR, яка була представлена для митного контролю, та страхові документи не можуть знаходитись у володінні позивача.

Оскаржуване рішення містить посилання, щодо існування розбіжностей у подані позивачем до митного оформлення документації, зокрема в декларації країни відправлення сказано умови поставки СІF, тоді як у решті документації значиться, що поставка здійснюється за умовами СІР. Разом з тим з аналізу наданої до матеріалів декларації країни відправними від 30.09.2015 вбачається, що у графі «умови поставки» такі не вказано.

З даним висновком суду першої інстанції погодився представник митного органу у судовому засіданні - 10.07.2017.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що у коносаменті № JEA/ESS/TCS001426 від 07.10.2015 зазначено «Freight collect» (транспортний збір), що свідчить про необхідність включення до ціни угоди вартість транспортного збору.

Однак, вказані обставини в графі 33 рішення про коригування митної вартості митним органом не відображено.

Згідно частини першої ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів в силу приписів ч. 2 ст. 55 МК України має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення не вбачається обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, не зазначено обґрунтованих сумнів щодо достовірності поданих декларантом документів, розбіжностей у них, наявність ознак підробки тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно та необґрунтованого витребувано додаткові документи від позивача, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю спільне Українсько-Англійське підприємство з іноземними інвестиціями «Соломія» надані всі необхідні документи, які містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

При визначені митної вартості методом за ціною договору щодо ідентичних товарів, митниця не обґрунтувала у спірному рішенні із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, заявленої позивачем.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволенні позовних вимог.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 14.07.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.