Справа № 173/698/17(2-а/173/50/2017)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 рокусправа № 173/698/17(2-а/173/50/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Карпенка І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Верхньодніпровсьокого районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року у справі № 173/698/17 (2-а/173/50/2017) за позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати відповідача призначити з 06.04.2017 року та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» неправомірними. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, а саме, з 06.04.2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В частині відмови в позові постанову суду не оскаржено.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

20 квітня 2017 року звернулася із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

На підтвердження свого права на пенсію за вислугою років позивач надала копію трудової книжки АА № 034136 (а.с. 12-15).

26.04.2017 року листом № 6394/06/37 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років та повернув документи у зв'язку з тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України «Про прокуратуру». (а.с. 18).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Позивач із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику прокуратури звернулась 20 квітня 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789), в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення) від 02.03.2015 № 213 (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону № 1789 щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Проте 15 липня 2015 року Закон № 1789 частково втратив свою чинність, зокрема, і частина 1 статті 501 цього Закону, у звязку з набранням законної сили Законом «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697).

Аналізуючи правову конструкцію та вищезазначені положення пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону № 213 колегія суддів приходить до висновку, що ним скасовані діючі станом на 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України Про прокуратуру від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, а не система спецпенсій взагалі, як помилково вважає відповідач.

До такого висновку колегія суддів приходить у звязку з тим, що пенсії за вислугу років (довічне грошове утримання), зокрема, після 1 червня 2015 року призначались і призначаються згідно Закону України «Про міліцію» (стаття 23-1), розділу ІІ Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (стаття 102), Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (статті 54, 55), Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 (стаття 142) № 1402-VIII тощо.

15 липня 2015 року набрав законної сили Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до частини 1 статті 86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Вказана норма набрала законної сили після 1 червня 2015 року, станом на вказану дату не була діючою, а тому положення Закону № 213 на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, у звязку з чим колегія суддів вважає, що з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають таке право відповідно до положень статті 86 Закону № 1697.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» 20 квітня 2017 року, тобто вже під час дії Закону № 1697, а тому колегія суддів вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії з посиланням на положення Закону № 213, у звязку з чим вказана відмова є протиправною.

Щодо зобовязання відповідача призначити позивачу таку пенсію колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно без наявності спору в цій частині прийнято рішення про задоволення позову, оскільки відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії не у звязку з недостатністю стажу роботи, а у звязку з відсутністю в Україні системи спецпенсій.

При цьому питання наявності у позивача достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697, предметом розгляду та дослідження органом ПФУ не було, у звязку з чим суд не може підміняти собою компетентний орган в питанні обчислення стажу позивача та самостійно обчислювати цей стаж без наявності на даному етапі спору про це, оскільки зазначене буде втручанням в діяльність органу державної влади, до компетенції якого ці повноваження безпосередньо відносяться. Суд може перевірити наявність у особи достатнього стажу для призначення певного виду пенсії лише після того, як такий стаж буде перевірений пенсійним органом і з цього приводу останнім буде прийнято відповідне рішення.

З огляду на вказане колегія суддів вважає необхідним в цій частині позов задовольнити частково і зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача по суті призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697 з урахуванням викладених висновків суду та прийняттям відповідного рішення по суті заяви про призначення пенсії за вислугу років або про відмову в призначенні такої пенсії.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За приписами ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції з 01.01.2017 року) за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у 2017 році 640 грн (1600х0,4). Вказана суму і була сплачена позивачем при подачі судового збору.

Колегія суддів вважає, що, незважаючи на часткове задоволення позову, сплачений за подання адміністративного позову до суду першої інстанції судовий збір підлягає стягнення в повному обсязі, оскільки при задоволенні позову немайнового характеру частина задоволених вимог вирахуванню не підлягає. Норма ч. 3 статті 94 КАС України в цьому випадку підлягає застосуванню лише щодо вимог майнового характеру.

Повний текст складено 11 липня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року у справі № 173/698/17 (2-а/173/50/2017) скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Прокуратуру», викладеної в листі від 26.04.2017 № 6394/06/37.

Зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з прийняттям відповідного рішення і з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу позову в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко