Справа № 265/650/16-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ К/800/9308/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 02.12.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з позовом до Маріупольського міського центру зайнятості, в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати допомоги по безробіттю у повному обсязі;

- зобов`язати здійснити донарахування й виплату допомоги по безробіттю у встановленому законом розмірі в сумі 17 355 грн. за весь період знаходження на обліку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 02.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність по не нарахуванню й виплаті допомоги по безробіттю в повному обсязі. Зобов`язано здійснити перерахунок та виплату допомоги по безробіттю за весь період знаходження на обліку виходячи з розміру середньої плати, обчисленої для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Маріупольський міський центр зайнятості, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 02.12.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Маріупольського міського центру зайнятості задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Красноградським районним центром зайнятості позивачу було надано статус безробітного з 13.02.2015 року та наказом від 02.02.2015 року № НТ 150220 призначено допомогу по безробіттю.

Наказом від 20.04.2015 року № НТ 150420 позивачеві припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості відповідно до статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказом від 22.04.2015 року № НТ 150422 на підставі пунктів 1, 3, 4 статті 22 та пункту 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» позивачу поновлено статус безробітного з 22.04.2015 року та виплату допомоги по безробіттю відповідно до пунктів 6.8, 6.9, 6.10 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, з 22.04.2015 року по 19.03.2016 року.

Відповідно до пункту 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» розмір допомоги був визначений відповідачем у мінімальному розмірі.

Наказом від 21.03.2016 року № 160321 позивачці припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати з 20.03.2016 року.

Згідно із частиною 1 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці 3 частини 4 статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Згідно із пунктом 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) № 1266, для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб`єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби.

Як встановлено судами, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача за останні 12 місяців, що передують реєстрації, становить 9 місяців.

Пунктом 6.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності визначено, що якщо в день призначення допомоги по безробіттю відсутні відомості, що впливають на розмір допомоги по безробіттю, то вона призначається у розмірі, установленому законодавством, до отримання необхідних відомостей, але не більше шести місяців з дня призначення цієї допомоги. Після їх отримання здійснюється перерахунок допомоги по безробіттю. Якщо зазначені відомості отримані пізніше шести місяців з вини безробітного, то перерахунок допомоги по безробіттю не здійснюється.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що на дату закінчення 6 місячного строку, встановленого пунктом 6.5 Порядку № 307, набрав чинності Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, № 613, положенням розділу 2 пункту1 якого передбачено визначення допомоги по безробіттю на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі.

Пунктом 9 Порядку № 613 встановлено, що якщо на восьмий день з дати реєстрації безробітного, що є застрахованою особою, відсутні дані в повному обсязі для обчислення страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Після надходження уточнених даних про застраховану особу з Державного реєстру, для військовослужбовців - після подання особою документів з військового комісаріату, де така особа перебувала на обліку, військової частини або органів, де проходила службу, здійснюється перерахунок виплати допомоги по безробіттю з дня її призначення. У разі припинення реєстрації безробітного перерахунок може здійснюватися за заявою особи або за рішенням суду.

Наведена норма не містить будь-яких обмежень часом.

Судами встановлено, що довідка про заробітну плату від 24.04.2015 року № 1029 не була своєчасно надана не з вини позивача, а тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для здійснення перерахунку допомоги по безробіттю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 02.12.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

Е.Ю. Швед