Справа № 449/946/16-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 липня 2017 року м. Київ К/800/22311/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 23630,56 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки видачі трудової книжки.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2015 року по 16 березня 2016 року в сумі 20677,97грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що позивачу 23 лютого 2016 року було надіслано повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, і оскільки така може бути надіслана поштою лише за письмовою згодою власника, тому після отримання Бібрською міською радою такої згоди, трудова книжка була надіслана позивачу 16 березня 2016 року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 15 травня 2009 року був обраний на посаду секретаря Бібрської міської ради 5-го демократичного скликання.

30 листопада 2015 року позивач був звільнений у зв'язку із закінченням строку повноважень ради відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування» за розпорядженням №247.

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно з статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 4.1 цієї Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 4.2 даної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Згідно частини 5 статті 235 цього Кодексу у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до змісту наведених норм підставою для відповідальності роботодавця за затримку видачі звільненому працівнику його трудової книжки є наявність вини цього роботодавця, а саме, вчинення ним протиправних дій чи допущення протиправної бездіяльності, які спричинили таку затримку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 з часу звільнення останнього з посади 30 листопада 2015 року зберігалась в Бібрській міській раді, про що зазначено в листі Бібрської міської ради від 23 лютого 2016 року та була надіслана позивачу лише 16 березня 2016 року на його вимогу цінним листом. Доказів своєчасного вручення трудової книжки позивачу чи його відмови у її отриманні, як і доказів затримки видачі трудової книжки не з вини відповідача, останнім надано не було.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи наведені вище вимоги законодавства та встановлені обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процессуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують і грунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко