Справа № 825/610/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/610/17 Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Літвіної Н.М.

суддів: Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі: Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Чернігівській області про зобов'язання провести на його користь доплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 2 роки вислуги.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Управління поліції охорони в Чернігівській області від 27 квітня 2016 року № 87 о/с заступника командира роти поліції охорони Управління поліції охорони в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_3 30 квітня 2016 року було звільнено з Національної поліції України згідно розділу VII Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ст. 77 (за власним бажанням).

Відповідно до вказаного наказу від 27 квітня 2016 року № 87 о/с зазначено, що вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 22 роки 06 місяців 12 днів (в календарному обчисленні - 20 років 01 місяць 23 дні, час навчання 02 роки 04 місяці 19 днів).

Як вбачається з розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_3, час його навчання у вищому навчальному закладі - Чернігівському технологічному інституті становить з 01 вересня 1990 року по 10 червня 1995 року, термін проходження служби в Збройних Силах України, після закінчення інституту - з 21 листопада 1995 року по 16 жовтня 1996 року, служба в органах МВС - з 01 лютого 1997 року по 06 листопад 2015 року та служба в поліції - з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року.

Час служби в календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 23 дні; час навчання 02 роки 04 місяці 19 днів, а вислуга років для призначення пенсії становить 22 роки 06 місяців 12 днів.

З довідки-розрахунку від 31 березня 2017 року вбачається, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 32 550,00 грн. за 20 років вислуги.

Вважаючи, що при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги відповідачем протиправно не було враховано 2 роки вислуги за період навчання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після закінчення цивільного навчального закладу позивачу не було присвоєно офіцерське звання, то таке навчання не може бути зараховано до вислуги років на військовій службі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, зі змінами і доповненнями (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-XII передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Питання щодо обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється також постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393).

Відповідно до ст.1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з ст. 17 Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393, до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічний порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлено і в пункті 2 Порядку № 393.

Щодо зарахування до вислуги років осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, часу їхнього навчання відповідно до ст. 17 цього Закону, Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року (справа № 21-411а14) з цього приводу зазначив, що «у наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник «також» у сполученні з «а» вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у ст. 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

На підставі аналізу наведених вище норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України при розгляді цієї справи дійшла висновку про те, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону № 2262-XII додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

З матеріалів справи встановлено, що за період навчання позивачу не присвоювалось офіцерське звання.

Враховуючи особливий статус осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, сам по собі факт того, що позивач до вступу на службу в органи внутрішніх справ навчався у вищому навчальному закладі - Чернігівському технологічному інституті, не є достатньою підставою для зарахування цього періоду навчання до вислуги років (як календарної, так і пільгової).

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі, вважаючи, що за цей період йому не було присвоєно офіцерського (спеціального) звання, не може вважатися проходженням служби в органах внутрішніх справ, а, відтак, немає підстав для зарахування часу такого навчання до вислуги років на підставі ст. 17 Закону № 2262-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року у справі К/800/12312/16.

З огляду на зазначені обставини вбачається, що відповідачем правомірно було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновків про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 41, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлений 11 липня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.