Справа № 761/14213/17
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/400/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військового комісару Шевченківського району в м.Києві про визнання протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
В квітні 2017 року в провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва Осаулова А.А. надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військового комісару Шевченківського району в м.Києві про визнання протиправним та скасування постанови №63 від 05.04.2017 року, що була винесена військовим комісаром Шевченківського районного в місті Києві ОСОБА_2 , та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що оскаржуваною постановою на неї було накладено штраф за вчинене адміністративне правопорушення за ст..210-1 КУпАП, а саме за порушення норм ст..34 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Як вбачається з протоколу, що передував винесенню оскаржуваної постанови, то за результати перевірки Генеральним штабом ЗСУ з організації ведення та виконання військового обліку в Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства виявлено недоліки ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, а саме порушення вимог постанови КМУ від 07.12.2016 року за №927 з боку позивачки ОСОБА_1 . Між тим, доказів вчинення позивачкою порушень вимог ст..210-1 КУпАП не наведено, оскільки склад вказаного правопорушення у протоколі та постанові відсутній, зважаючи на те, що позивачка не була відповідальною особою за ведення військового обліку на вказаному підприємстві за перевіряємий період. Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена незаконно, у зв`язку з чим просить її скасувати.

В судовому засіданні Позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав, зазначивши, що проведення перевірки Генеральним штабом здійснено з 25 по 27.01.2017 року за 2016 рік. Саме в 2016 році відповідальною за організацію цього напрямку була інша особа.

Відповідач, Військовий комісаріат Шевченківського району в м.Києві в особі представника Ткаченко Т.Г. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оскільки оскаржувана постанова була винесена уповноваженою особою та із урахуванням виявлених порушень ведення військового обліку з боку позивача. У своїх письмових запереченнях зазначила, що Генеральним штабом ЗСУ за період 2016 рік в кінці січня 2017 року було проведено перевірку стану військового обліку апаратом Мінрегіонрозвитку, який територіально перебуває у Шевченківському районі м.Києва та звітує з цього напрямку відповідачу. У січні 2017 року відповідальною за вказаний напрямок роботи була позивачка як начальник управління, у роботі якої було встановлено грубі порушення вказаного законодавства, що стало наслідком винесення оскаржуваної у цій справі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення на позивачку по справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2017 року відносно позивачки провідним спеціалістом командування Шевченківського РВК в м.Києві ОСОБА_3 було винесено спочатку протокол та потім Військовим комісаром Шевченківського району в м.Києві ОСОБА_2 винесено постанову про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.210-1 КУпАП із визначенням адмінстягнення у вигляді штрафу.

При цьому, згідно вказаної постанови визначено, що 05.04.2017 року під час явки в Міністерство Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України була здійснена перевірка за результатами перевірки Генерального штабу ЗСУ (з 25-27.01.2017 року) в організації ведення та виконання військового обліку, де були виявлені недоліки, а саме: наказ про призначення відповідальної особи за військовий обліку відсутній; наказ про військовий облік в центральному апараті відсутній; картка П-2 відмічання місця пере опрацювання та працююча документація по організації військового обліку відсутня. Військовий облік призовників та військовозобов`язаних здійснюється з порушенням постанови КМУ від 07.12.2016 року за №921, чим відповідальна особа ОСОБА_4 порушила вимоги ст..34 ЗУ «Про військовий облік та військову службу».

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи зміст висновків про результати перевірки працівниками Генерального штабу ЗСУ дотримання вказаного законодавства у Міністерство Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України вбачається про виявлення фактів порушення вказаного законодавства у вказаній установі, які підсумовано викладено у оскаржуваній у цій справі постанові.

За диспозицією ст.210-1 КУпАП визначено законодавцем як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 05.04.2017 року, то військовий комісар навів перелік виявлених порушень положень законодавства про облік призовників та військовозобов`язаних, посилаючись на порушення саме позивачем вимог ст..34 ЗУ «Про військовий облік та військову службу».

За змістом ч.1, ч.5 ст..34 вказаного Закону визначено, що персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.
Персональний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей щодо призовників і військовозобов`язаних за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форм власності.
За змістом вимог п.п.-12-18 постанови КМУ від 07.12.2016 року за №921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» на підприємствах, установах, організаціях здійснюється ведення військового обліку із зазначенням відповідного переліку робіт, необхідних для проведення обліку і вирішення інших пов`язаних питань.
При цьому, як підтверджено сторонами в судовому засіданні, то виявлені порушення військового обліку дійсно мали місце у вказаній установі та їх було усунуто лише в 2017 році за наслідками проведення перевірки, про що було повідомлено Генеральний штаб Збройних Сил України листом від 28.04.2017 року із детальним визначенням проведених заходів і роботи з військовозобов`язаними особами.

Також, в судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що проводилась вказана перевірки не уповноваженими особами відповідача, а представниками Генерального штабу ЗСУ та виключно за період 2016 рік.

В той же час, в 2016 році саме позивач ОСОБА_1 не була уповноваженою від вказаної установи на ведення обліку військовозобов`язаних з огляду на наступне.

Так, дійсно за умовами п.3.1.33 Положення про Управління роботи з персоналом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, що затверджено наказом від 02.09.2014 року за №240, на управління покладено функцію здійснення обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання вйськовозобов`язаних в апараті Міністерства, забезпечення контролю за станом військового обліку військовозобов`язаних і призовників на підприємствах сфери управління.

Між тим, на час проведення перевірки та станом на 2016 рік, що був охоплений перевіркою, саме на головного спеціаліста відділу державної служби Управління роботи ОСОБА_5 з 2015 року було покладено обов`язки по контролю за виконанням вказаних функції в Управлінні, що підтверджується посадовою інструкцією від 15.09.2015 року, наказом за №38 про встановлення доплати за ведення військового обліку з 01.01.2016 року, що надані в ході судового розгляду позивачем.

Крім того, після звільнення ОСОБА_5 з вказаної посади, зазначені обов`язки покладено з 30.03.2017 року на головного спеціаліста ОСОБА_6 .

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Відтак, вбачається, що спочатку протокол про вчинення адміністративного правопорушення та в подальшому постанова від 05.04.2017 року за вчиненні в 2016 році порушення були складені відносно ОСОБА_1 , яка станом на 2016 рік на виконання жодних обов`язків по здійсненню ведення військового обліку у вказаній установі уповноважена не була.

Вказані обставини вказують на не доведеність вини саме позивачки у вчиненні об`активної сторони адміністративного правопорушення за ст..210-1 КУпАП за викладених у постанові обставин, що вказує на відсутність в її діях складу вказаного адміністративного порушення.

Суд вважає помилковими посилання сторони відповідача на правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови саме щодо позивачки, оскільки при наявності визначеної спеціальним наказом відповідальної особи у вказаному напрямку (ведення військового обліку) саме за 2016 рік, притягнення до адміністративної відповідальності позивачки як начальника Управління персоналом з 04.01.2017 року не узгоджується із принципом відповідальності особи саме за вчинене нею особисто правопорушення в силу покладених на неї обов`язків.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, суду не надано обґрунтованих доказів скоєння Позивачем правопорушення відображеного у протоколі та постанові від 05.04.2017 року в порядку ст. 251 КУпАП.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Крім того, суд вважає порушенням оскаржувані дії відповідача щодо складання протоколу та постанови про вчинення адміністративного правопорушення в один день, а саме 05.04.2017 року.

Так, за змістом рішення Конституційного суду України у справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хото притягається до адміністративної відповідальності. Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках таких розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.257, 268, 277-280 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства щодо неможливості скороченого розгляду справ вказаної категорії, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина позивача у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, скасувавши постанову від 05 квітня 2017 року за №63 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , винесену військовим комісаром Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату Антоненко І.В., та справу провадженням закрити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, ст.87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251,258, 283, 284, 293 КУПАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити, - повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 05 квітня 2017 року за №63 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , винесену військовим комісаром Шевченківського районного в місті Києві військового комісаріату Антоненко І.В., та справу провадженням закрити.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: А.А.Осаулов