Справа № 820/4144/16
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Київ К/800/5428/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів Іваненко Я.Л., Головчук С.В., Черпака Ю.К.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до першого заступника голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Кіяна Дмитра Сергійовича про визнання дій незаконними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірними дії першого заступника голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Кіяна Д.С. щодо проведення та затвердження результатів щорічної оцінки керівника апарату.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно з порушенням порядку та процедури провів та затвердив його щорічну оцінку, як керівника апарату районної державної адміністрації.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року змінено постанову суду першої інстанції в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій безпідставно не враховано порушення відповідачем встановленого порядку та процедури проведення щорічної оцінки та те, що проведена щорічна оцінка в подальшому може породити певні правові наслідки та вплинути на його роботу.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 червня 2010 року розпорядженням № 99-к голови Ізюмської районного державної адміністрації Харківської області, за погодженням із заступником голови-керівником апарату обласної державної адміністрації Харківської, позивача призначено на посаду керівника апарату Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області.

25 лютого 2016 року за результатами щорічної оцінки виконання позивачем посадових обов'язків і завдань, перший заступник голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Кіян Д.С. надав підсумкову оцінку «незадовільно» та затвердив результати щорічної оцінки.

Не погодившись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно та у відповідності до покладених на нього обов'язків провів та затвердив результати щорічної оцінки керівника апарату Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_4

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо проведення щорічної оцінки та прийняте відповідачем рішення не призвели до порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки за результатами щорічної оцінки будь-яких рішень прийнято не було, негативних наслідків для позивача не настало.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції.

За правилами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Згідно пункту 1.2. Загального порядку проведення щорічної оцінки виконання державними службовцями покладених на них обов'язків і завдань, затвердженого наказом Головного управління державної служби України № 122 від 31 жовтня 2003 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Загальний порядок проведення щорічної оцінки) щорічна оцінка проводиться з метою поліпшення добору й розстановки кадрів, розвитку ініціативи і творчої активності державних службовців, визначення їх потенціалу, потреб у підвищенні кваліфікації та особистому розвитку; планування кар'єри, вдосконалення процесу планування та організації діяльності як державного службовця, так і державного органу в цілому, виявленні організаційних проблем та оперативного реагування на них, аналізу виконання посадових інструкцій.

Відповідно до положень пунктів 2.5. - 2.7. Загального порядку проведення щорічної оцінки оцінювання здійснюється державним службовцем через самооцінювання та оцінювання безпосереднім керівником, результати якого заносяться до форми бланка щорічної оцінки. Захід має забезпечувати активну, конструктивну участь державного службовця в процедурі щорічної оцінки. Державний службовець має висловлювати свою точку зору, визначити проблемні питання, а також встановити для себе конкретну мету в удосконаленні професіоналізму. За результатами оцінювання і самооцінювання керівником виставляється підсумкова оцінка.

Співбесіда безпосереднього керівника з державним службовцем проводиться з метою обговорення результатів оцінки його роботи за минулий рік та досягнення домовленостей на наступний рік щодо виконання завдань, визначення необхідності підвищення кваліфікації. Обговорення повинно бути структурованим, неформальним і мати рекомендаційний та роз'яснювальний характер з урахуванням самооцінки державного службовця. Співбесіда має закінчуватися підписанням безпосереднім керівником і державним службовцем форми бланка щорічної оцінки на підтвердження того, що результати оцінювання обговорені (пункти 2.10., 2.11., 2.13. Загального порядку проведення щорічної оцінки).

Пунктом 4.1. Загального порядку проведення щорічної оцінки передбачено, що у разі незгоди з оцінкою керівника державний службовець у десятиденний термін може звернутися із заявою до керівника вищого рівня, висловивши зауваження та обґрунтувавши їх. Рішення керівника вищого рівня є ухвальним.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, правом на звернення із заявою до керівника вищого рівня у разі незгоди з оцінкою керівника позивач не скористався.

Відповідно до пункту 3.1. Загального порядку проведення щорічної оцінки результати щорічної оцінки повинні враховуватися при атестації державних службовців, розгляді питань просування по службі, присвоєнні чергового рангу, установленні передбачених законодавством грошової винагороди, надбавок, премій або змін їх розміру, при вирішенні питання щодо продовження терміну перебування на державній службі, формуванні кадрового резерву та інших питань проходження державної служби.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані позивачем дії суб'єкта владних повноважень, як і рішення, прийняте за наслідками атестації, які на думку позивача, в подальшому можуть мати вплив на його кар'єру, не створили для позивача негативних наслідків та не призвели до порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи та мотиви, викладені позивачем у касаційній скарзі про незаконність судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, порушення судами норм матеріального та процесуального права, безпідставні, не ґрунтуються на законі та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів, а тому правового значення не мають та правильності висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції та змінене судове рішення суду першої інстнації - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року та змінену постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак