Справа № 813/1522/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року Справа № 813/1522/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н. М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якому, просить: - скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Львівській області № 786 від 11.03.2017р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Дрогобицького ВП, Жидачівського ВП, Сихівського ВП ГУНП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2; - поновити майора поліції ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, є неправомірним, оскільки жодних дій, які б слугували підставою для звільнення він не вчиняв. Посилаючись на викладене, позивач вважає наказ Головного управління Національної поліції в Львівські області № 786 від 11.03.2017р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Дрогобицького ВП, Жидачівського ВП, Сихівського ВП ГУНП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 протиправним та таким, що порушує його права, свободи та законні інтереси.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

ОСОБА_2 з 01 грудня 2016 року працює на посаді начальника Жидачівського відділення поліції Стрийського ГУНП у Львівській області.

На підставі наказу ГУНП у Львівській області від 20.02.2017 року № 539, заступником начальника ІВ УОАЗОР ГУНП у Львівській області підполковником поліції Смук Г. В. проведено службове розслідування за фактами неналежної організації роботи керівниками Дрогобицького ВП, Жидачівського ВП, Сихівського ВП ГУНП у Львівській області.

Згідно висновку службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обовязків окремими керівниками відділів та відділень поліції ГУНП в Львівській області від 13.03.2017 року, не забезпечено належну організацію роботи підрозділу зі сторони керівника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

У висновку зазначено, що протягом 12 місяців 2016 року у Жидачівському ВП із зареєстрованих 204 злочинів та особливо тяжких злочинів, розкрито 24 (11,8 %), при середньому по області 22,9 %. Окрім цього, протягом 2016 року надійшло лише 4 завдання на проведення оперативної установки, а завдання на проведення візуального спостереження протягом року в УОС не надходило.

Також начальником підрозділу не здійснюється постійний контроль за роботою підлеглих, що у свою чергу призводить до порушень службової дисципліни. 10 січня 2017 року мобільною групою ГУНП у Львівській області на виконання вимог наказу Національної поліції від 11.04.2016 № 305 з метою забезпечення належної організації свої діяльності в органах і підрозділах ГУНП, дотримання конституційних свобод громадян, попередження виникнення надзвичайних подій, дотримання особовим складом Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП у Львівській області дисципліни та законності, проведено перевірку. За вказаним фактом проведено службове розслідування, за результатами якого за відсутність контролю за роботою підлеглих, майору поліції ОСОБА_2 оголошено сувору догану.

Також не забезпечено належного контролю за роботою ІТТ. Так, працівниками УПД ГУНП під час перевірки 17 грудня 2016 року діяльності ІТТ Жидачівського ВП виявлено грубі порушення щодо організації його діяльності і здійснення контролю за несенням служби в установі.

Згідно п.2 вказаного Висновку пропонується: за порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 2,18,23 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 1.4, 8.6 «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень», затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 року № 700, ст. 8 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460 заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 звільнити з посади.

Наказом ГУНП від № 786 від 11.03.2017р. відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" (у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення) майора поліції ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області та призначено старшим слідчим відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоровя особи слідчого управління ГУНП у Львівській області з 24.03.2017р.

Спеціальним Законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України «Про Національну поліцію».

У відповідності до статті 1 Закону України "Про національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно статті 3 Закону України "Про національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президент України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, служба, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України".

Згідно з п. 9 Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", затвердженого Законом України від 22.04.2006 № 3460-ІУ (із наступними змінами).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейськими Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника поліції.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України вказує, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Так, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 25 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230.

Так приймаючи рішення по суті поданого позову суд виходив з наступного.

Згідно висновку службового розслідування від 13.03.2017 року, не забезпечено належну організацію роботи підрозділу зі сторони керівника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

З приводу цього суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні Протоколи оперативних нарад при начальникові Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2, відповідно до яких порядок денний: несення посиленого варіанту служби; проведення спеціального оперативно-профілактичного відпрацювання під умовною назвою "Розшуку" на території Львівської області та дотримання дисципліни та законності, транспортної дисципліни, а також заходів щодо її зміцнення та запобігання корупції у всіх її проявах.

Отже, позивач перебуваючи на посаді начальника Жидачівського відділення поліції Стрийського ГУНП у Львівській області з 01.12.2016 проводив оперативні наради щодо дотримання дисципліни та законності, транспортної дисципліни, а також заходів щодо її зміцнення та запобігання корупції у всіх її проявах. Дані обставини підтверджуються протоколами № 4 від 06.01.2017, №1 від 03.01.2017, № 12 від 20.12.2016, № 11 від 12.12.2016.

Крім того, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 6 липня 2017 року у справі № 813/1521/17, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 598 від 24.02.2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУ НП", в частині накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення - суворої догани та зменшення щомісячної премії в розмірі 10%, терміном на один місяць.

Щодо твердження про відсутність контролю за роботою ІТТ, то як вбачається з листа № 8140/59/02/17 від 26.06.2017 року, штат ІТТ № 4 входить в штат ГУНП в Львівській області, а до 10.11.2016 року входив у штат Стрийського ВП ГУНП в Львівській області.

Відтак, до посадових обовязків позивача не входив контроль за роботою працівників ІТТ № 4, оскільки контроль за ним покладався до 10.11.2016 року на керівника Стрийського ВП ГУНП в Львівській області, а потім на керівництво ГУНП в Львівській області.

Суд зазначає, що у резолютивній частині наказу про звільнення відповідач покликається на загальні норми чинного законодавства, а саме на ст.ст. 2,18,23 ЗУ «Про Національну поліцію», які передбачають усі без винятку основні обов'язки поліцейського та його повноваження, п. 1.4, 8.6 «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень», затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 року № 700, ст. 8 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV також передбачають загальний перелік обовязків начальника.

Окрім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, щодо неналежного виконання позивачем його посадових обов'язків, а також відсутні докази, що підтверджують, що позивач не дотримувався законодавства, не виконував вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, тобто обов'язків, які передбаченні статтею 8 Дисциплінарного статуту, ст.ст. 2,18,23 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 1.4, 8.6 «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень», затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 року № 700.

Отже, за таких обставин, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 належним чином здійснював контроль за дотриманням працівниками ввіреного йому підрозділу службової дисципліни.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Суд звертає увагу на ту обставину, що ні Висновок службового розслідування, ні спірний наказ не містять жодних посилань на будь-яке дослідження вказаних вище складових: керівником не враховано та не досліджено ступінь тяжкості проступку; не враховано усіх обставин події; не визначено та не описано будь-якої ймовірної чи наявної шкоди; не враховано попередньої поведінки особи, оскільки позивач як працівник правоохоронного органу мав позитивну характеристику; не з'ясовано становлення позивача до виконання службових обов'язків.

Суд звертає увагу на наступні критерії оцінки правомірності рішень, у даному випадку наказу про звільнення позивача з правоохоронного органу.

Критерій обґрунтованості рішення - прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при прийнятті спірного наказу про звільнення позивача, оскільки при проведенні службового розслідування відповідачем не враховувалися усі обставини, що мають значення для прийняття об'єктивного рішення.

Критерій пропорційності - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Щодо даного критерію суд зазначає, що цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що: 1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти; 2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей; 3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при винесенні спірного наказу. Також відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо необхідності (доцільності) застосування до позивача найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення - звільнення з правоохоронного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а тому відповідачем порушено порядок звільнення позивача із займаної посади, оскільки такий перебував в стані тамчасової непрацездатності, що підтверджується відповідними довідками про тимчасову непрацездатність поліцейського, а відтак є всі підстави для скасування спірного наказу та поновлення ОСОБА_2 на посаді.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, позов задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Львівській області № 786 від 11.03.2017р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Дрогобицького ВП, 8еЖидачівського ВП, Сихівського ВП ГУНП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2

3.Поновити майора поліції ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області з 25.03.2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 14.07.2017 року.