Справа № 804/1002/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 р. Справа № 804/1002/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від відповідача: Конєвої С.О. Науменко К.І. Горкун Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.12.2016р. №357 о/с, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2016р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.06.2017р., просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції Дніпропетровської області від 19.12.2016р. № 357 о/с «По особовому складу» в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4 оперуповноваженого Заводського відділення поліції Кам'янського відділу поліції;

- поновити капітана поліції ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого Кам'янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області з 18.10.2016р.;

- стягнути на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його 07.11.2015р. на підставі наказу № 1 о/с було призначено на посаду оперуповноваженого Заводського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції та присвоєно звання «капітана поліції» в порядку п.9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», які встановлюють порядок призначення тих, що прибули з МВС. Також за наказом №2356 від 23.08.2016р. було оголошено персональний склад атестаційної комісії для проведення атестування поліцейських та погоджено список членів атестаційної комісії для атестування поліцейських. 29.02.2016р. відносно позивача був складений атестаційний лист згідно якого позивач відповідав займаній посаді та пройшов тестування і співбесіду за результатами яких було складено протокол атестаційної комісії № 24 і прийнято рішення про те, що позивач не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність з яким позивача було ознайомлено 30.09.2016р. Не погодившись з рішенням атестаційної комісії позивач оскаржив його до адміністративного суду, подавши позов 08.12.2016р., проте вказаний позов був повернутий позивачеві. Також позивач посилається і на те, що з 16.12.2016р. по 30.12.2016р. (у період його звільнення) він перебував на лікарняному про що свідчить його листок непрацездатності, а 31.12.2016р. довідався, що його звільнено з посади, проте, трудову книжку та копію наказу про звільнення позивач зміг отримати лише після Новорічних свят - 06.01.2017р. та саме з цього моменту довідався про звільнення його з посади за п.5 ч. ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) на підставі атестаційного листа від 22.09.2016р. Позивач не погоджується із оспорюваним наказом з огляду на те, що вважає, що він взагалі не підлягав атестуванню відповідно до вимог ст.57 вказаного Закону, оскільки не призначався на вищу посаду, не переміщувався на нижчу посаду та щодо нього були відсутні підстави для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Також позивач зазначає, що оскільки він пропрацював на займаній посаді менше одного року, то він взагалі не підлягав атестуванню згідно до вимог ст.12 Закону України «Про професійний розвиток працівників». Окрім того, на думку позивача, атестаційна комісія, приймаючи рішення, не надала оцінку позитивному висновку прямого керівника позивача, не обґрунтувала непогодження із позитивним висновком з урахуванням того, що докази мають відповідати критеріям належності та допустимості, а мотиви прийняття рішення повинні бути викладені у самому рішенні відповідно до вимог Інструкції № 1465. Також, представник позивача вказує і на те, що статтею 61 Закону України «Про національну поліцію» визначені обмеження, пов'язані зі службою в поліції, проте матеріали атестування щодо позивача не містять даних, наявність яких виключає можливість проходження позивачем служби в поліції, при цьому, вважає, що наслідками невідповідності займаній посаді за результатами тестування, у тому числі може бути і переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність, проте атестаційна комісія не обґрунтувала необхідність звільнення позивача зі служби в поліції питання можливості переведення позивача на нижчу посаду за наявності обґрунтованих підстав. За викладеного, позивач вважає, що при проведенні атестування відносно нього не було дотримано вимог Закону «Про національної поліції» та Інструкції № 1465, у зв'язку з чим висновки атестаційної комісії, викладені в атестаційному листі, не можуть бути підставами для його звільнення зі служби в поліції, так як вони суперечать вимогам вищевказаного Закону та Інструкції, а також і Закону «Про професійний розвиток працівників».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте 16.06.2017р. подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача у порядку письмового провадження (а.с.63).

Також 16.06.2017р. відповідач до канцелярії суду надав письмові заперечення на позов у яких просив відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі посилаючись на те, що вважає, що ГУНП та Атестаційна комісія № 24 ГУПН під час атестування ОСОБА_4 діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством. Відповідач вважає, що рішення про проведення атестування згідно з ч.4 ст.57 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції №1465 приймають, зокрема, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавства України призначаються на посади їх наказами, що є його дискреційними повноваженнями, передбаченими Законом та суд не може підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою, що підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13, а також згідно рішень ЄСПЛ «Класс та інші проти Німеччини», Фадєєва проти Росії» та інші, які є джерелом права. Також відповідач вказує у запереченнях на те, що згідно п.1 Інструкції № 1465 атестування поліцейських проводиться у два етапи: тестування та співбесіда. Тестування проводиться з метою об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності поліцейського за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах в національній поліції України. Кожен поліцейський проходить тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та тестування на загальні здібності та навички протягом одного дня (п.14 Інструкції). Пунктом 10 Інструкції передбачені мінімальні бали, які за тестом на знання законодавчої бази становить 25 балів та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички. Дані результати в обов'язковому порядку ураховуються атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цієї Інструкції. На підставі вказаних пунктів Інструкції позивач пройшов тестування за результатами якого отримав за тестом на загальні здібності та навички - 16 балів з 60 та за тестом на знання законодавчої бази - 14 балів із 60. 22.09.2016р. із позивачем було проведено співбесіду та атестаційною комісією відповідно до п.20 Інструкції було прийнято рішення, оформлене протоколом ОП №15.00036535.0071266 від 22.09.2016р. зі змісту якого вбачається, що прийнято рішення ( за - 5, проти - 0) про те, що ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, що відповідає вимогам п.п.4 п.15 Інструкції. Мотивами прийняття вказаного рішення слугували незадовільні результати тестів та низький рівень теоретичних знань. За викладеного відповідач вважає, що атестаційна комісія прийняла негативний висновок стосовно позивача на підставі всебічного розгляду всіх наявних у комісії матеріалів та на підставі аналізу наданих позивачем відповідей у зв'язку з чим прийняла рішення в межах наданих їй повноважень, яке відповідає положенням п.15 Інструкції з урахуванням того, що завданням атестаційної комісії було визначення відповідності колишніх працівників органів внутрішніх справ оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського.

Згідно ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи наведене, подане відповідачем клопотання до канцелярії суду про розгляд справи без участі представника відповідача у порядку письмового провадження, подані відповідачем письмові заперечення на позов, вислухавши думку представника позивача щодо поданого клопотання, строки розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та розглянути дану справу за відсутності відповідача з урахуванням наданих письмових заперечень згідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_4, капітан поліції проходив службу у органах Міністерства внутрішніх справ з 13.02.2006р. по 06.11.2016р., а з 07.11.2015р. по 19.12.2016р. в національній поліції на посаді оперуповноваженого Заводського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується копією довідки від 27.02.2016р., наявної у матеріалах справи (а.с.71).

07.11.2015р. на підставі заяви позивача про прийняття його на службу до поліції, згідно наказу відповідача № 1о/с від 07.11.2015р. «По особовому складу», ОСОБА_4 було призначено на посаду оперуповноваженого Заводського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області з присвоєнням йому спеціального звання - «капітан поліції» відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію», що прибули з МВС, що підтверджується копією заяви позивача та копією відповідного наказу (а.с.14,75,92).

07.11.2015р. позивач прийняв присягу працівника національної поліції України, що підтверджується змістом присяги, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.72).

23.02.2016р. ГУНП в Дніпропетровській області було прийнято наказ за № 458 «Про проведення атестування поліцейських Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області», що підтверджується копією відповідного наказу (а.с.89).

Згідно довідки відповідача №18/5-1298 від 22.03.2017р. позивача було включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (а.с.93).

Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 23.08.2016р. за № 2356 було оголошено персональний склад атестаційних комісій для проведення атестування поліцейських Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, зокрема і персональний склад атестаційної комісії № 24 ГУПН в Дніпропетровській області, що підтверджується копією відповідного наказу (а.с.90).

Відповідно до довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 28.10.2015р. щодо ОСОБА_4 відсутня інформація про обмеження і заборони, встановлені вказаним Законом (а.с.77).

Згідно інформаційної довідки від 27.02.2016р. ОСОБА_4 за період проходження служби до дисциплінарної відповідальності притягувався 22 рази; діючих дисциплінарних стягнень не має; заохочувався 2 рази; за результатами складання підсумкових заліків за 2014-2015р.р. навчальний рік отримав наступні оцінки (по п'ятибальній системі): функціональна підготовка - 3 «задовільно»; вогнева підготовка - 3 «задовільно»; фізична підготовка - 3 «задовільно»; загальна оцінка - 3 «задовільно» (а.с.74).

У довідці щодо персональних результатів службової діяльності капітана поліції ОСОБА_4 оперуповноваженого Заводського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції ГУПН в Дніпропетровській області від 19.05.2016р. видно, що за час служби в національній поліції з 07.11.2015р. за його особистим супроводом кримінальних проваджень виставлено 9 ф.2 до СВ відділення поліції, направлено 24 рапортів-ініціювань на проведення заходів, спрямованих на встановлення осіб, причетних до скоєння кримінальних правопорушень та їх викриття у злочинній діяльності, до УПК ГУПН в Дніпропетровській області направлено 17 телефонних книг, до Дніпропетровського НДЕКЦ МВ України надіслано 9 дактокарт для занесення до бази «Дакто» та 23 слідів низу взуття, виконано 47 доручень слідчих, направлено до У(ОС)КП ГУПН одне завдання на проведення оперустановки, розглянуто 5 матеріалів перевірки ЖЕО, за якими складені висновки відповідно до Закону України «Про звернення громадян», виконано 6 контрольних матеріалів, які надійшли з Дніпродзержинського ВП (а.с.76).

Відповідно до таблиці за результатами тестування ОСОБА_4 отримав за результатами тесту midot: загальних - 16 балів із 60; професійних - 14 балів із 60; оцінка компетенції - мотивація - 1 із 4; чесність та довіра - 2 із 4; управління змінами - 1 із 4; висновок атестаційної комісії № 24 - займаній посаді не відповідає (а.с.87).

Згідно до протоколу атестаційної комісії № 24 ОП №15.00036535.0071266 від 22.09.2016р. членами комісії під час проведення атестування були досліджені наступні документи: декларацію про доходи; послужний список (форма 1); інформаційну довідку; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади»; інформацію із відкритих джерел(а.с.88).

За висновками вказаного атестування позивача атестаційною комісією № 24 було прийнято рішення, яке оформлене протоколом п ОП №15.00036535.0071266 від 22.09.2016р. про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службові невідповідність виходячи з незадовільних результатів тестів та низький рівень теоретичних знань за що проголосували : за - 5 членів комісії; проти - 0 (а.с.88).

В той же час, згідно даних атестаційного листа щодо висновку прямого керівника ОСОБА_4 від 29.02.2016р. видно, що прямим керівником капітану поліції ОСОБА_4 надано позитивний висновок, а саме: за час служби на займаній посаді зарекомендував себе з позитивного боку, як досвідчений, дисциплінований, ініціативний працівник, проводить своєчасний розгляд звернень громадян, посадових осіб, підприємств, установ та організацій з питань віднесених до його компетенції; здійснює заходи щодо недопущення змін в криміногенній обстановці за напрямками роботи, уживає заходи з усунення причин і умов, які сприяють їх учиненню, дотримується вимог нормативно-правових документів з питань охорони державної таємниці; табельною зброєю володіє впевнено; поза службою характеризується з позитивного боку, взаємовідносини у сім'ї доброзичливі; за своїми моральними та діловими якостями може виконувати покладені на нього обов'язки. У розділі ІІ висновок прямого керівника зазначено, що займаній посаді відповідає (а.с.83).

Також, розділ Ш цього атестаційного листа містить відомості про результати тестування: загальний тест -16/60, професійний - 14/60; розділ ІУ містить висновок атестаційної комісії - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність (а.с.83 -зворот).

Вказаний атестаційний лист був складений атестаційною комісією № 24 - 22.09.2016р., з яким позивач був ознайомлений 30.09.2016р., про що свідчить зміст вказаного атестаційного листа (а.с.83).

19.12.2016р. ГУНП в Дніпропетровській області було прийнято наказ за № 357 о/с «По особовому складу» згідно якого капітана поліції ОСОБА_4 було звільнено з посади оперуповноваженого Заводського відділення поліції Кам'янського відділу поліції з 20 грудня 2016р. за п.5 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) - (а.с.21,91)

Позивач оспорює вказаний вище наказ, просить визнати його протиправним та скасувати в частині його звільнення з посади, поновити його на посаді, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що під час проведення атестування щодо нього не були дотримані вимоги Закону України «Про національну поліцію», вимоги Інструкції №1465 та вимоги Закону України «Про професійний розвиток працівників», його було звільнено в період перебування на лікарняному, а також з підстав того, що позивач взагалі не підлягав атестації, оскільки на посаді працював менше одного року, при цьому не призначався на вищу посаду, не переміщувався на нижчу посаду, а тому вважає, що підстав, визначених ст.57 Закону №580 щодо проведення атестування відносно нього не було.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-УІІІ (далі - Закон №580), а порядок, умови та організація проведення атестування поліцейських регулюється Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженого наказом МВС від 17.11.2015р. № 1465, зареєстрованої в Мінюсті 18.11.2015р. за №1445/27890 ( далі - Інструкція № 1465).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За ч.1 ст.17 Закону №580 визначено, що поліцейським є громадянин України, який слав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону № 580 призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою, в свою чергу визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Вимоги до кандидатів на службу в поліцію встановлені статтею 49 Закону №580 та передбачають, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліцію не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи, які: 1) відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України «Про очищення влади».

Частиною 2 статті 61 Закону №580 встановлено, що не може бути поліцейським: 1) особа, визнана недієздатною або обмежено дієздатною особою; 2) особа, засуджена за умисне вчинення тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку;3) особа, яка має непогашену або не зняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої; 4) особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав; 5) особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією; 6) особа, яка відмовляється від процедури спеціальної перевірки під час прийняття на службу в поліції або від процедури оформлення допуску до державної таємниці, якщо для виконання нею службових обов'язків потрібен таких допуск; 7) особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я; 8) особа, яка втратила громадянство України та/або має громадянство (підданство) іноземної держави, або особа без громадянства; 9) особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.

Крім того, кандидат на службу в поліції має пройти медичні обстеження, перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, за згодою - тестування на поліграфі, також щодо нього проводиться спеціальна перевірка - ст.50 Закону №580.

За змістом статті 51 Закону №580 добір на вакантні посади поліцейських відбувається шляхом проведення конкурсу на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Пунктом 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580 встановлено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

При цьому, положення пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580 не містять будь-яких посилань на те, що при прийнятті працівників міліції на службу в поліцію згідно з даним порядком здійснюється тимчасово до проведення атестування.

Норми Закону №580 взагалі не містять випадків, коли особу може бути прийнято на службу в поліцію на тимчасових умовах, зокрема до проходження атестування.

Так, статтею 58 Закону № 580 встановлено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад призначенню на які передує укладення контракту.

При цьому, єдиними обов'язковими умовами прийняття працівника міліції на службу в поліцію на підставі пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580 визначення виявлення таким працівником міліції бажання проходити службу в поліції та його відповідність встановленим вимогам до поліцейських.

Аналізуючи вищевказані норми, можна дійти висновку, що порядок прийняття працівників міліції на службу до поліції є відмінним від загального порядку, у якому здійснюється добір на вакантні посади поліцейських,оскільки передбачає можливість видання органом поліції відповідного наказу про призначення колишнього міліціонера на посаду в Національній поліції України за його згодою, як самостійну і достатню підставу для призначення працівника міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

В свою чергу, видання наказу про призначення позивача на посаду поліцейського за його згодою свідчить про те, що позивач відповідає вимогам до кандидатів на службу у поліції, встановленим статтею 49 Закону №580, а також не має відповідних обмежень, передбачених ч.2 ст.61 цього Закону.

Також, норми Закону №580 не передбачають необхідність та обов'язок проходження працівником міліції будь-якої атестації, як умови прийняття на службу до поліції у випадку видання наказу про призначення за його згодою.

Так, за ч.1 ст.57 Закону №580 передбачено, що атестування поліцейського проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їх службової кар'єри.

Частиною 2 ст.57 Закону №580 передбачені наступні підстави для проведення атестування поліцейських, а саме:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання для переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Даний перелік підстав для проведення атестування поліцейського є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Із системного аналізу вищевказаної норми слідує, що проведення атестації може мати місце виключно у таких випадках: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання для переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, передумовою прийняття рішення про проведення атестації особи має бути реальне настання обставин або встановлення фактів, що зумовлюють необхідність її проведення: у випадку призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання для переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність - за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема, в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Водночас, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення особи на нижчу посаду або звільнення її зі служби через службову невідповідність, є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишити таку особу на службі і, як крайній захід, звільнення її зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Проте, у ході судового розгляду справи відповідачем не було надано жодних доказів існування обставин чи встановлення фактів, які б зумовили виникнення підстав для проведення атестації позивача, передбачених частиною 2 статті 57 Закону №580.

Як вбачається зі змісту наказу ГУПН в Дніпропетровській області від 23.02.2016р. №458 «Про проведення атестації поліцейських Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області» атестація проводилась з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки поліцейських на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Разом з тим, закріплена у частині 1 статті 57 Закону №580 мета атестування не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з визначеними у частині 2 цієї статті підставами для проведення атестування, перелік яких є вичерпним, а відтак, проведення атестування без настання таких підстав, Законом №580 не передбачено.

Матеріали справи не містять і доказів, які б свідчили, що на момент прийняття оспорюваного наказу були обґрунтовані підстави вважати, що позивач не відповідає займаній посаді.

Частиною 4 ст.57 Закону №580 встановлено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Такі ж самі положення містить у п.3 розділу 1 та підпункт 2 п.1 розділу ІУ Інструкції №1465.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, а також встановлені у даній справі обставини, суд приходить до висновку, що позивача було безпідставно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 23.02.2016р. № 458.

Також, висновки за результатами проведеного атестування про службову невідповідність ОСОБА_4 суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, виходячи з наступного.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться у ГУНП в Дніпропетровській області з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських,їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспективи їхньої службової кар'єри, визначається Інструкцією №1465.

Відповідно до п.3 розділу ІУ Інструкції №1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3х місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

Згідно до п.8 розділу ІУ Інструкції №1465 в атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно із функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9)результати проходження підвищення кваліфікації.

За приписами п.9 розділу ІУ Інструкції №1465 прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Як встановлено судом із наявних в матеріалах справи документів, атестаційний лист на позивача, заповнений його прямим керівником 29.02.2016р. та містить відомості про результати службової діяльності позивача, індивідуальні та особистісні характеристики якості роботи позивача, вміння володіти табельною зброєю, характеристика позивача поза службою, а також надана характеристики моральних і ділових якостей позивача та зроблений висновок у розділі ІІ про те, що позивач відповідає займаній посаді (а.с.83).

Відповідно до п.10 розділу ІУ Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності на навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Згідно з пунктами 11,12,13 Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали,які були зібрані на поліцейського, що проводить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

З огляду на приписи п.15 Інструкції №1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один із таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Пункт 16 Інструкції № 1465 зобов'язує атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського враховувати такі критерії : 1)повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4)оцінки з професійної та фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7)результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі ( у разі проходження).

Відповідно до розділу Ш атестаційного листа, позивачем за результатами атестування отримано наступні бали: тестування на загальні навички - 16 балів, професійний тест - 14 балів (а.с.83).

Як встановлено судом, а також підтверджується і матеріалами справи, 22.09.2016р. позивач проходив співбесіду з атестаційною комісією № 24 під час якої, як зазначено у протоколі ОП №15.00036535.0071266 від 22.09.2016р. були досліджені: декларація про доходи, послужний список (форми 1) інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст. 3 Закону України «Про очищення влади»; інформацію з відкритих джерел. Членами атестаційної комісії позивачеві були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи для подальшого проходження служби в національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди атестаційною комісією № 24 прийнято рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність (а.с.83).

Заперечуючи проти позову, у своїх запереченнях відповідач посилається на те, що мотивами для прийняття вказаного вище рішення атестаційною комісією №24 були: незадовільні результати тестів та низький рівень теоретичних знань. Такі мотиви містить і рішення атестаційної комісії № 24 оформлене протоколом ОП №15.00036535.0071266 від 22.09.2016р. (а.с.88).

Проте, як видно зі змісту вказаного протоколу, фактично цей протокол не містить інформації про надані позивачем відповіді, оскільки у ньому містяться зокрема такі відомості: питання, які поставлені були позивачеві, однак які саме відповіді позивачем були надані не вказано, міститься лише відображення слів: «не знає», «знає», «відповідає», що не розкриває суті наданих позивачем відповідей на поставлені питання та не дає можливості оцінити правильність та повноту наданої відповіді на поставлені питання, а також не розкриває, які критерії враховувалися атестаційною комісією при прийнятті рішення стосовно позивача та на підставі чого зроблені висновки про його службову невідповідність та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, тобто атестаційною комісією обрано звільнення позивача зі служби у поліції, як крайній захід, з урахуванням того, що вказаною комісією не було розглянуто питання щодо можливості переведення позивача на нижчу посаду, що б відповідало вимогам п.9 Інструкції № 1465.

Процедура проведення співбесіди, як етапу атестування повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, і керівники органів поліції, які реалізовують її результати, і громадськість в межах реалізації суспільного інтересу, і суд, перевіряючи законність та обґрунтованість проведеного атестування, мали можливість з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Враховуючи, що негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби в поліції через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від його форми (протокол,окремий акт), повинно бути вмотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що були враховані при його прийнятті.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, яким є Національна поліція України та її територіальні підрозділи, має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням всіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку, а також таким обставинам має бути надана відповідна оцінка.

Разом з тим, атестаційною комісією № 24 під час проведення атестування позивача не було надано оцінки жодному з обов'язкових критеріїв, визначених у пункті 16 Інструкції №1465, крім рівня теоретичних знань та проведення тестів, зокрема, не була надана оцінка повноті виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій) з урахуванням позитивного висновку, наданого прямим керівником позивача; не надана оцінка показникам службової діяльності позивача; наявності заохочень; відсутності/наявності дисциплінарних стягнень і таке інше.

Пунктом 12 Інструкції №1465 передбачено право атестаційної комісії робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Проте, будь-які запити, у тому числі і щодо наявності досягнень в роботі, перевірки інформації, розміщеної у відкритих джерелах щодо позивача, пов'язаних з його службовою діяльністю, атестаційною комісією здійснені не були, доказів протилежного суду не надано.

Разом з тим, ні Закон №580, ні Інструкція №1465 не наділяють членів атестаційної комісії повноваженнями вирішувати питання відповідності поліцейського займаній посаді виключно на підставі власного, суб'єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід матиме наслідком прийняття суб'єктивного, необґрунтованого і, як наслідок, неправомірного рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неухильне виконання зазначеної норми Основного Закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених у Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Проаналізовані судом матеріали, які були предметом вивчення атестаційної комісії, спростовують висновки атестаційної комісії про те, що позивач має незадовільні показники критеріїв, встановлених п.16 Інструкції №1465, оскільки наведені у вказаному пункті критерії атестаційною комісією не були належним чином досліджені та обґрунтовані у прийнятому атестаційною комісією рішенні стосовно позивача, оформленого протоколом від 22.09.2016р.

При цьому, судом критично оцінюються доводи відповідача про те, що позивач набрав низькі бали за результатами тестування та під час співбесіди, надав відповіді не на всі поставлені йому питання, що, на думку атестаційної комісії, свідчить про низький рівень знань та професійних якостей, з огляду на те, що згідно з положеннями Інструкції №1465 результати тестування та співбесіди обов'язково враховуються атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватися разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування, в їх сукупності.

Крім того, згідно ч.1 ст.57 Закону №580 під час проведення атестування підлягають оцінці не тільки критерії, зазначені у п.16 Інструкції №1465, а також і ділові та особисті якості поліцейського.

Висновок атестаційної комісії має ґрунтуватися на підставі всебічного та об'єктивного розгляду матеріалів, які були зібрані на поліцейського під час проведення атестування.

Отже, атестаційною комісією не доведено обґрунтованість та пропорційність свого рішення щодо того, що позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службові невідповідність, адже звільнення зі служби є крайнім заходом, який може бути застосований виключно за наявності належним чином підтверджених та досліджених документів і наведених у такому рішенні обґрунтувань, чого не містить рішення атестаційної комісії, оформлене протоколом від 22.09.2016р. стосовно позивача.

За викладеного, суд приходить до висновку, що атестаційною комісією прийнято рішення стосовно позивача про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність без дослідження та без всебічного з'ясування обставин, встановлення яких законом та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актом є обов'язковим для правильного вирішення питання, зокрема, рішення не обґрунтовано щодо застосування до позивача звільнення з посади через службову невідповідність без дослідження питання можливості переведення його на нижчу посаду.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було надано суду належних, допустимих та обґрунтованих доказів, які б спростовували встановлені обставини у даній справі під час її судового розгляду, які підтверджені наданими документами та свідчили б про обґрунтованість прийнятого відносно позивача рішення атестаційною комісією та подальше звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність на підставі оспорюваного наказу.

Також слід зазначити, що не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і посилання відповідача на те, що прийняття атестаційною комісією є дискреційними повноваженнями колегіального органу з огляду на те, що незважаючи на те, що прийняття атестаційними комісіями рішень є їх дискреційними повноваженнями, проте вказане рішення прийнято суб'єктом владних повноважень, яке може бути перевірено судом на предмет його законності та обґрунтованості виходячи як з вимог ст.ст. 2,6,17,105, 161,162 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституції України, яка передбачає право особи оскаржити у судовому порядку усі рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, так і Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, що неодноразово було підтверджено практикою Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010р. Європейський суд вказав у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Також і у рішення ЄСПЛ «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2010р. зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Водночас, посилання відповідача у своїх запереченнях, як суб'єкта владних повноважень, на рішення Європейського суду з прав людини як на обґрунтування правомірності прийняття оспорюваного рішення своєї правової позиції є неспроможними, оскільки норми Конвенції, а також і рішення Європейського суду направлені на захист прав та основоположних свобод людини, а не суб'єкта владних повноважень.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії щодо прийняття атестаційною комісією відповідного рішення стосовно позивача щодо невідповідності його займаній посаді та звільненню зі служби в поліції через його службову невідповідність, перевіривши обґрунтованість та законність прийняття відповідачем оспорюваного наказу про звільнення позивача на підставі атестаційного листа, суд приходить до висновку, що відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законів України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, вирішуючи позовні вимоги позивача у спосіб, визначений позивачем щодо оскарження тільки наказу про звільнення його з посади, суд виходить із того, що висновок атестаційної комісії про невідповідність його займаній посаді є обов'язковим для врахування його керівником та тягне за собою юридичні наслідки у вигляді звільнення із займаної посади. Отже, за своєю правовою природою висновки атестаційної комісії є актами індивідуальної дії. Ключовими ознаками індивідуального правового акту визначається одноразовість його застосування та вичерпання дії фактом його реалізації. Індивідуальний акт після його виконання породжує інші правові відносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Таким чином, питання правомірності правового акту індивідуального характеру, який вичерпав свою дію шляхом виконання, може бути лише предметом дослідження при наданні оцінки іншим правовідносинам, що на його підставі виникли та не потребує окремого судового втручання шляхом визнання його протиправним чи скасування, оскільки не забезпечить реального захисту порушених прав.

Враховуючи, що реалізація висновку атестаційної комісії відбулася шляхом прийняття відповідного рішення про звільнення позивача, і даний висновок вичерпав свою дію фактом його реалізації, належним, достатнім і ефективним способом порушеного права позивача є саме оскарження наказу про його звільнення.

Таким чином, враховуючи, що атестування позивача проведене за відсутності передбачених ч.2 ст.57 Закону №580 підстав, у зв'язку з чим є протиправним, висновок атестаційної комісії про невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є безпідставним та таким, що не ґрунтується на положеннях чинних нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що звільнення позивача із займаної посади на підставі атестаційного листа від 22.09.2016р. відбулося з порушеннями вищенаведених норм чинного законодавства, а відтак, заявлені позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу відповідача №357 о/с від 19.12.2016р. в частині його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, а також поновлення на посаді є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, враховуючи положення ч.3 ст.77 Закону №580, яка передбачає, що день звільнення вважається останнім днем служби, у наказі відповідача від 19.12.2016р. № 357 о/с вказано про звільнення позивача зі служби в поліції з 20.12.2016р., таким чином позивач підлягає поновленню на посаді з 21.12.2016р. з урахуванням того, що позивачем у позові була допущена описка у даті його поновлення та зазначено невірну дану - 18.10.2016р., що встановлено у ході судового розгляду справи із пояснень представника позивача.

Слід також зазначити, що позивач підлягає поновленню на посаді оперуповноваженого Кам'янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки під час розгляду справи у Заводському відділу поліції Кам'янського відділу поліції відбулися зміни щодо підпорядкування кримінальної поліції до Кам'янського ВП ГУПН в Дніпропетровській області.

Також, задовольняючи і позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить із того, що п.10.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що, задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

При вирішенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить із того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, на вимогу суду відповідачем надано довідку № 1280 від 10.04.2017р. про середньомісячний заробіток позивача, відповідно до якої середньомісячний розмір грошового забезпечення становить - 5250,00 грн., середньоденне грошове забезпечення - 169,35 грн. (а.с.43).

Із наданих суду документів встановлено, що період вимушеного прогулу становить з 21.12.2016р. по 27.06.2017р., що становить 5 місяців 27 днів.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за вказаний період у розмірі 30822 грн. 45 коп. (5 місяців х 5250=26250 грн.; 27 днів (робочих) х на 169,35 грн. =4572,45 грн.; 26250 грн. + 4572,45= 30822 грн. 45 коп.).

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню у розмірі 30822 грн. 45 коп.

Разом з тим, доводи представника позивача про те, що звільнення позивача відбулося у період його перебування на лікарняному не беруться судом до уваги, оскільки згідно ч.4 ст.68 Закону №580 перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує у тому числі чи є підстави допустити негайне виконання постанови.

За приписами п.2 ч.1 ст.256 вказаного Кодексу, негайно виконуються постанови суду про примусове присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Виходячи з наведених вимог, слід допустити негайне виконання цієї постанови в частині поновлення позивача на посаді та виплати йому заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.12.2016р. №357 о/с, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області №357 о/с від 19.12.2016р. «По особовому складу» в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4 оперуповноваженого Заводського відділення поліції Кам'янського відділу поліції.

Поновити ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого Кам'янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області з 21.12.2016р.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.12.2016р.по 27.06.2017р. у розмірі 30822 грн. 45 коп. (тридцять тисяч вісімсот двадцять дві грн.. 45 коп.) без урахування податків та зборів.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого Кам'янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області та в частині виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць згідно вимогст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений - 03.07.2017р.

Суддя С.О. Конєва