Справа № 336/2012/17(2-а/336/206/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2017 рокусправа № 336/2012/17(2-а/336/206/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року по справі № 336/2012/17 (2-а/336/206/2017) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в якому просив:

-визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

-зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя перерахувати позивачу пенсію за віком з 01 березня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

-стягнути з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь позивача, судові витрати, а саме: 640,00 грн. судового збору та 2400 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 4-6).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 березня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено (а.с. 41-45).

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 49-50).

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що розмір пенсії позивача було перераховано відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (а.с. 50).

Крім того, в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про заміну відповідача по справі його правонаступником зв. стр. а.с. 41), оскільки, Постановою КМУ № 988 від 21.12.2016 року «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя реорганізовано у Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне замінити відповідача по справі на Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

05.07.2017 року на електронну адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від позивача по справі надійшла заява, в якій він повідомляє суд, що не зможе прийняти участь у судовому засіданні та просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 59-60).

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 57-58). За приписами ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Встановлені обставини, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

З 01.03.2017 року позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись із розміром нарахованої пенсії, 17 березня 2017 року позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії відповідно до вимог ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2014-2016рр. (а.с. 7).

Листом за №163/Б-1 від 20.03.2017р. УПФУ повідомило ОСОБА_1 про те, що з 01.03.2017р. позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При переведенні з одного виду пенсії на інший був застосований показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік - 1197,91 грн. відповідно до Постанови КМУ №327 п.1 від 23.04.2012р. Загальний розмір розрахованої пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на 01.03.2017 року становить 1223 грн. 25 коп. (а.с. 8).

Отже, з відповіді УПФУ вбачається, що позивача було фактично переведено із одного виду пенсії на інший відповідно до статті 45 Закону №1058-ІV та при розрахунку нового розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2007 рік.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV він звернувся вперше. Відтак, при призначенні позивачу пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати положення частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, а не частини третьої статті 45 Закону № 2262-XII.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону (у редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI) встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак позивачу було призначено іншу пенсію за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

За таких обставин, відповідач безпідставно застосував у спірних правовідносинах переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV та, відповідно, застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року, 02.12.2015 року (справи № 21-612а14, № 193/1029/14-а).

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо протиправності дій УПФУ щодо розрахунку пенсії позивачу із застосуванням показника середньої плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік та про необхідність зобов'язання УПФУ провести перерахунок позивачу пенсії за віком з 01.03.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року по справі № 336/2012/17 (2-а/336/206/2017) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 07 липня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова