Справа № 826/2834/17
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2834/17 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І. А.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України
13 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної пенітенціарної служби України про зобов`язання зарахувати до вислуги років у пільговому обчисленні час проходження військової служби у внутрішніх військах МВС України військової частини 3051 ВВ МВС України з 18.02.2002 р. по 03.08.2007 р. та внести відповідні зміни до наказу голови Державної пенітенціарної служби України від 30.09.2016 року № 243/ОС-16; визнання протиправною відмови від 13.01.2017 р. № 5/1-97-Тл/2-17 щодо погодження призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років; зобов`язання погодити ОСОБА_1 призначення пенсії за вислугою років, виходячи з наявної вислуги років у пільговому обчисленні та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві заяву ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугою років.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до апеляційного суду, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 29.07.1997 р. по 03.08.2007 р. проходив військову службу у внутрішніх військах МВС України та з 20.08.2007 р. по 30.09.2016 р. в органах Державної кримінально-виконавчої служби, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

Наказом голови Державної пенітенціарної служби України віл 30.09.2016 року № 243/ОС-16 полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 заступник начальника управління - начальник відділу продовольчого забезпечення управління ресурсного забезпечення апарату Державної пенітенціарної служби України звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 4 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів).

Відповідно до вищезазначеного наказу вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 01 місяць 14 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 01 місяць 27 днів.

31.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до наказу про звільнення від 30.09.2016 р., зокрема в частині обрахунку вислуги років в пільговому обчисленні, з урахуванням проходження служби у внутрішніх військах з 18.02.2002 р. по 03.08.2007 р., яка не була врахована відповідачем станом на час звільнення позивача.

10.01.2017 року позивач також звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугою років.

Листом від 01.02.2017 р. відповідач відмовив позивачу у внесенні відповідних змін до вищезазначеного наказу, посилаючись на те, що при звільненні з військової служби 03.08.2007 р. позивачу була призначена тільки календарна вислуга років, а тому підстав для перегляду служби у період 18.02.2002 р. по 03.08.2007 р. на пільгових умовах немає.

Листом від 13.01.2017 р. відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що станом на 30.09.2016 року календарна вислуга років позивача становила 19 років 01 місяць 14 день.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.п. «б» ч. 1 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі Закон № 2262) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до п.п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно ст. 172 Закону № 2262 обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі Постанова № 393).

Встановлюючи право у позивача на обрахунок періоду служби позивача з 18.02.2002 р. по 03.08.2007 р. у пільговому періоді з розрахунку 1 місяць за 1, 5 місяці, суд першої інстанції послався на п. «в» абзацу 1 пункту 3 Постанови № 393 в редакціях станом на 03.08.2007 року та 30.09.2016 р., якою в редакції станом на час звільнення позивача було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, в тому числі, у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Станом на 03.08.2007 р. вказана норма була викладена наступним чином: у підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ з охорони дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України створені на основі військ внутрішньої та конвойної охорони МВС України відповідно до Закону України від 26.03.1992 р. № 2235-XII «Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України» (втратив чинність 16.03.2014 р.).

Відповідно до наказу МВС України від 09.06.1997 р. № 361 «Про затвердження Положення про Головне управління внутрішніх військ МВС України» керівництво з?єднаннями, військовими частинами, навчальними закладами та установами внутрішніх військ покладено на Головне управління внутрішніх військ МВС України.

Відповідно до Положення про орган військового управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 6 червня 2007 року № 501/2007 (втратило чинність 01.04.2014 р.), органом військового управління внутрішніх військ (далі - ОВУВВ) є Головне управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України.

Основними завданнями ОВУВВ є, в тому числі, охорона дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав на території України, а також забезпечення охорони підсудних під час судових процесів, конвоювання заарештованих і засуджених.

В той же час, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань військова частина НОМЕР_1 заснована Головним управлінням внутрішніх військ МВС України з 19.03.1993 р. та основним видом її діяльності є охорона громадського порядку та безпеки (припинено 06.03.2015 р.).

Правонаступником в/ч 3051 є в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що позивач виконував функції з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав на території України, що також не знайшло свого підтвердження матеріалами справи.

Згідно Положення про військові частини і підрозділи з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні Національної гвардії України, затвердженого наказом Міністерства

внутрішніх справ України від 22.07.2014 р. № 713, це Положення визначає призначення, основні завдання, функції, правовий статус військових частин і підрозділів з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні Національної гвардії України.

Таким чином, станом на 03.08.2007 р. Постанова № 393 права позивача на зарахування спірного стажу 1 місяць за 1, 5 місяці не передбачала.

Окремо колегія суддів зауважує, що постановою КМ України «Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» від 19.09.1993 р. № 747 у пункті 3 Постанови № 393 в абзаці дев`ятому слова «внутрішніх військ» замінено словами «військ внутрішньої та конвойної охорони».

Постановою КМ України від 22.05.1995 р. № 353 абзац дев`ятий підпункту «в» пункту 3 постанови № 393 викладено в такій редакції: «у підрозділах Національної гвардії з охорони дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, у частинах і підрозділах спеціального призначення військ внутрішньої та конвойної охорони та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами, що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств».

В подальшому, у тексті постанови слова: «військ внутрішньої та конвойної охорони» у всіх відмінках замінено словами: «внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України» постановою від 03.09.1997 р. № 967.

У відповідності до ч. 1 Положення про військові частини спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1995 р. № 137, військові частини спеціального призначення внутрішніх військ МВС (далі - частини спеціального призначення) створюються для участі в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, оперативного реагування на дії злочинних угруповань і виконання інших передбачених чинним законодавством завдань, пов`язаних з підвищеним ризиком для життя та здоров`я військовослужбовців, що вимагають від особового складу високого рівня професійної підготовки.

Матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави колегії суддів для висновку про те, що в/ч 3051 є військовою частиною спеціального призначення внутрішніх військ МВС України.

З 14.11.2012 р. набрали чинності зміни до п. 3 Постанови № 393 (згідно постанови КМ України від 07.11.2012 р. № 1023), відповідно до яких право на зарахування служби 1 місяць за 1, 5 місяці набули особи, що проходили службу військовослужбовцями внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ у підрозділах з конвоювання осіб, узятих під варту, осіб, засуджених до позбавлення волі, та охорони їх під час судового засідання за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

У відповідності до п. 2 Постанови № 1023 було установлено, що вислуга років, яка була обчислена до прийняття цієї постанови військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, перегляду не підлягає.

Перелік посад та умов зарахування військовослужбовцям, які виконують обов`язки з конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також забезпечують охорону осіб, які тримаються під вартою, під час судових засідань у судах, вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця) було затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.08.2014 р. № 771 (далі Перелік № 771).

Як вбачається з послужного списку позивача, у спірний період він перебував на посадах:

- командира взводу 1 стрілецької роти;

- заступника командира 8 патрульної роти з бойової підготовки і проведення спеціальних операцій;

- начальника продовольчої і речової служби;

- заступника командира частини з тилу начальник тилу (а. с. 14).

Як вбачається з листа т. в. о. командира в/ч 3051 Східного ТРУ НГ України від 20.07.2016 р. № 1065, посади начальника продовольчої та речової служби і заступника командира частини з тилу згідно штату в/ч за видами використання відносились до підрозділів з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних (а. с. 22).

У відповідності до п. 3 Переліку № 771 військовослужбовцям підрозділів з конвоювання за всіма військово-обліковими спеціальностями, посади яких не ввійшли до цього Переліку та/або функціональними обов`язками яких не передбачена участь у службі з конвоювання, зарахування вислуги років на пільгових умовах проводиться за умови виконання ними цієї служби, коли їх залучення до конвоювання викликано службовою необхідністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим віднесення до пільгового стажу позивача наступних періодів: командир взводу 1 стрілецької роти: 18.02.2002 р. 05.12.2002 р., начальник продовольчої і речової служби: 29.12.2002 р. 23.11.2006 р., заступник командира частини з тилу: 23.11.2006 р. 03.08.2007 р. згідно вказаного переліку.

Однак, у відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що в період з 18.02.2002 р. по 03.08.2007 р. права на зарахування служби 1 місяць за 1, 5 місяці позивач не мав.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції помилкового було застосовано до спірних правовідносин положення абзацу 9 підпункту «в» пункту 3 постанови № 393, оскільки на статус позивача розповсюджується абзац 26 підпункту «в» пункту 3 постанови № 393, що набрав чинності 14.11.2012 р.

В той же час вислуга років за спірний період була визначена наказом в/ч 3051 від 03.08.2007 р. № 164, в якому зазначено, що вислуги років у пільговому обрахунку немає (а. с. 71).

Таким чином, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Постанови № 1023, який визначає, що обчислена вислуга років перегляду не підлягає.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції та приймаються колегією в якості обґрунтованих.

У відповідності до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 206, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2017 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А Губська

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.