Справа № 817/404/16
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 р.Р і в н е 817/404/16
16год. 30хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

третьої особи відповідача: ОСОБА_3, представник ОСОБА_4,

третьої особи відповідача: представник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_6 установа "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України"

до ОСОБА_7 державного інспектора Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Наталії Ігорівни третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування пунктів припису , -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду в березні 2016 року звернулась ОСОБА_6 установа "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" (далі - ДУ "Рівненський ОСОБА_9") з адміністративним позовом до ОСОБА_7 державного інспектора Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Наталії Ігорівни про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 3 припису головного державного інспектора Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Н.І. від 29.02.2016 №06п/04-5/06а.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що у відповідності до частини 3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Всупереч наведеному, відповідач не надала відповідного дозволу Кабінету Міністрів України на перевірку, що є підставою для визнання її результатів незаконними.

Також зазначає, що зміст пунктів 1 та 3 припису полягає в необхідності проведення нарахування та виплати компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток ОСОБА_3

Роботодавцем ОСОБА_3 є не позивач, а Держсанепідслужба України. Відповідно до пункту 4.2 Контракту № 32 від 26.03.2014, укладеного між Держсанепідслужбою України (Органом управління майном) та ОСОБА_3 (Керівник), виплата коштів фонду додаткової заробітної плати, в тому числі компенсації за невикористані дні відпустки, поряд з надбавками, доплатами, матеріальною допомогою на оздоровлення та ін. повинна здійснюватись за рахунок коштів ДУ "Рівненський ОСОБА_9", але за рішенням Органу управління майном.

Окрім цього, позивач вказує, що законною підставою для виплати будь-яких грошових коштів особам, які перебувають у трудових відносинах, є наказ або розпорядження. Однак, накази Держсанепідслужби України № 71-о від 22.07.2015 та № 1-О від 11.01.2016 про звільнення ОСОБА_3 не містили пункту з дорученням для ДУ "Рівненський ОСОБА_9" виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток.

Листом від 11.01.2016 № 10.06-5-і Держсанепідслужба України надіслала для ОСОБА_3 копію наказу про звільнення. День звільнення вважається останнім робочим днем працівника, тому 11.01.2016 ОСОБА_3 перебував на посаді директора ДУ "Рівненський ОСОБА_9" і був наділений видати наказ про виплату собі компенсації за невикористані дні відпустки.

13.01.2016 ОСОБА_3 отримав в приміщенні ДУ "Рівненський ОСОБА_9" свою трудову книжку, що підтверджується його особистим підписом. Таким чином, виконати пункт 2 припису неможливо, оскільки трудова книжка видана ОСОБА_3 13.01.2016.

Також позивач зауважує, що жоден з пунктів припису не визначає способу усунення порушень. Пункт 3 припису містить загальне формулювання, не зазначено точної кількості днів невикористаної відпустки, а також періодів, за які така відпустка нарахована, в акті перевірки зазначено кількість 37 днів, а за розрахунками відділу кадрів позивача - 40 днів.

В ході судового розгляду справи замінено первинного позивача належним позивачем ОСОБА_6 установа "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (а.с.192 т.1).

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в повному обсязі з наведених у ньому підстав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 державний інспектор Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Наталія Ігорівна адміністративний позов не визнала, подала письмове заперечення (а.с.142-144 т.1). В судовому засіданні відповідач пояснила, що Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів. ОСОБА_6 служба України з питань праці не є контролюючим органом в розумінні п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України. Перевірка позивача проведена за наявності службового посвідчення та направлення на проведення перевірки, відповідно до п.4 Порядку проведення перевірок, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390. Актом перевірки № 06а/04-5 від 29.02.2016 встановлено порушення ч.1 ст.116, ст.83 КЗпП України, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, не проведена в день звільнення. Для усунення виявлених порушень внесено припис №06п/04-5/06а від 29.02.2016. Відповідач вважає, що оскаржений припис відповідає вимогам закону та просить в задоволенні адміністративного позову відмовити за безпідставністю вимог.

В ході судового розгляду залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області та ОСОБА_3.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечив, суду пояснив, що наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.01.2016 № 1-о він був звільнений з посади директора Державної установи "Рівненський обласний центр Держсанепідслужби України". У зв'язку з порушеннями трудового законодавства, які були допущені при його звільненні, він звернувся зі скаргою до ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області. Обставини, встановлені під час перевірки його скарги, слугували підставою для винесення оскарженого припису. Припис вважає правомірним та обгрунтованим, в задоволенні позову просив відмовити повністю. Також зауважив, що позивачем до часу вирішення судом даного адміністративного спору не проведено розрахунок при звільненні, не виплачено компенсацію за невикористану відпустку.

Представники третіх осіб в судовому засіданні проти позову заперечили та просили відмовити в позові за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін та осіб, які беруть участь у справі, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких підстав.

Суд встановив, що 28.03.2014 між ОСОБА_6 санітарно-епідеміологічною службою України (далі - Орган управління майном) та громадянином ОСОБА_3 (далі - Керівник) укладено Контракт № 32 (а.с.22-26 т.1), відповідно до умов якого ОСОБА_3 призначається на посаду директора Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" (далі - установа) на строк дії цього Контракту (пункт 1).

Пунктом 1 наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 22.07.2015 № 71-о звільнено з займаної посади 22 липня 2015 року директора ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" ОСОБА_3, відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України (підстави, передбачені пунктами 6.2.5.2 та 6.2.5.11 контракту від 25 березня 2014 року № 32). Пунктом другим цього наказу достроково припинено дію вказаного контракту (а.с.29 т.1).

Наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 23.12.2015 № 118-0, на підставі рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 грудня 2015 року № 22-ц 787/2263/2015 та Рівненського міського суду від 22 вересня 2015 року у справі №5659/11326/15ц, скасовано наказ Держсанепідслужби України від 22 липня 2015 року №71-о "Про звільнення з посади та дострокове припинення дії контракту з ОСОБА_3М.". Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" з 23 липня 2015 року (а.с.31 т.1).

Пунктом 1 наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11.01.2016 № 1-О звільнено з займаної посади з 11 січня 2016 року директора ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" ОСОБА_3. Пунктом 2 цього наказу достроково припинено дію контракту (а.с.32 т.1).

01.02.2016 до ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області надійшла скарга ОСОБА_3 про проведення перевірки дотримання законодавства про працю в Рівненському обласному лабораторному центрі щодо процедури звільнення, виплати розрахункових коштів, відпускних, оздоровчих, за час перебування на лікарняних (а.с.228-230 т.1).

03.02.2016 за № 01-06/240 ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області звернулося до Державної служби України з питань праці про надання згоди на проведення позапланових перевірок на підприємствах, установах та організаціях згідно з додатком, у тому числі: Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України, на підставі скарги ОСОБА_3 (а.с.233 т.2).

12.02.2016 листом № 1370/4/4.2-ДП-16 Департаментом з питань праці Державної служби України з питань праці надано згоду ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області на проведення позапланових перевірок, у тому числі: Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України () (а.с.231 т.1).

ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області 18.02.2016 видано наказ № 91 "Про позапланові перевірки додержання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким наказано організувати проведення позапланових перевірок головними державними інспекторами, у тому числі згідно з пп.1.5. ОСОБА_2 з 23.02.2016 по 01.03.2016 в Рівненському обласному лабораторному центрі Держсанепідемслужби України, 33000 м. Рівне, вул.Котляревського,3, (а.с. 232 т.1).

22.02.2016 ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області за № 115-Н/01-26 видано направлення на проведення позапланової перевірки з питань додержання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування в ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" вул.Котляревського,3 м. Рівне, головному державному інспектору Міщук Наталії Ігорівні. Підстава: звернення ОСОБА_3 від 01.02.2016, погодження Держслужби України з питань праці від 12.10.2016 № 1370/4/4.20ДП-16 (а.с.8 т.1).

Результати перевірки оформлені актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 06а/04-5 від 29.02.2016 (а.с.9-19 т.1) , яким встановлені порушення:

частина перша статті 116 КЗпП: При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, не проведена в день звільнення. Зокрема, ОСОБА_3, звільненому 11.02.2016 (наказ від 11.02.2016 № 1-о), не проведена виплата всіх належних сум, зокрема, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток;

частина перша статті 47 КЗпП: Належно заповнена трудова книжка не видана звільненому 11.01.2016 ОСОБА_3 у день звільнення, а відповідно до журналу реєстрації трудових книжок - 13.01.2016, і не проведений розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП;

стаття 83 КЗпП: При звільненні ОСОБА_3 з 11.01.2016 не проведено нарахування та виплата компенсації за невикористані 37 днів щорічної основної та додаткової відпусток (довідка № 07-20/662 від 24.02.2016).

29.02.2016 головним державним інспектором Міщук Н.В. винесено припис № 06п/04-5/06а голові комісії з реорганізації ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" ОСОБА_10, яким приписано:

1. Усунути порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України.

2. Усунути порушення вимог ч.1 ст.47 КЗпП України.

3. Усунути порушення вимог ст.83 КЗпП України (а.с.20 т.1).

Надаючи оцінку правомірності припису № 06п/04-5/06а від 29.02.2016, суд враховує, що Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 386/2011 було затверджено Положення про ОСОБА_6 інспекцію України з питань праці, відповідно до пункту 1 якого ОСОБА_6 інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр).

Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 1 Положення про ОСОБА_6 службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 96 від 11.02.2015 (далі - Положення № 96, яке є чинним на час виникнення спірних правовідносин) ОСОБА_6 служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п.4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6);

здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (пп.9);

здійснює розгляд звернень громадян з питань, повязаних з діяльністю Держпраці, її територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління (пп.47);

видає в установленому порядку роботодавцям, субєктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні або за кордоном, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, фондам загальнообовязкового державного страхування, виконавчим органам міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад, а також центральним органам виконавчої влади обовязкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства з питань, які належать до компетенції Держпраці, та вносить пропозиції щодо накладення дисциплінарних стягнень на посадових осіб, винних у порушенні законодавства (пп.50).

Згідно з п.7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Наказом Міністерства соціальної політики України N 390 від 02.07.2012 затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1291/21603 (далі - Порядок № 390, що є чинним на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює процедуру проведення ОСОБА_6 інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності субєктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)", Положенням про ОСОБА_6 інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Відповідно до абз.4 пункту 3 Порядку № 390 позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України N 929-р від 16.09.2015 "Питання Державної служби з питань праці" погоджено пропозицію Міністерства соціальної політики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на ОСОБА_6 службу з питань праці постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 "Про затвердження Положення про ОСОБА_6 службу України з питань праці" функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" N877-V від 05.04.2007, зі змінами та доповненнями, відповідно до статті 7 якого встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Оцінюючи фактичні обставини справи в розрізі наведених вище норм матеріального закону, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що процедура позапланової перевірки позивача, проведеної в період часу з 23.02.2016 по 29.02.2016, за наслідками якої відповідачем винесено оскаржений припис, відповідає вимогам закону, позаяк проведена у зв'язку зі зверненням працівника про порушення його трудових прав, за наявності погодження Держслужби України з питань праці, на підставі наказу та направлення на проведення такої перевірки.

Доводи позивача щодо невірно зазначеного в документах перевірки найменування позивача, а саме ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України" замість ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", а також дата погодження Держслужби України з питань праці від 12.10.2016, зазначена в направленні на перевірку (а.с.8 т.1), на думку суду не спростовують правомірності проведення контрольного заходу, позаяк та адреса позивача в документах перевірки зазначені вірно, а підставою перевірки фактично слугувало погодження Держслужби України з питань праці від 12.02.2016 № 1370/4/4.2-ДП-16 (а.с.231 т.1). При цьому, відповідач пояснила вищевказані невідповідності технічною опискою при підготовці документів перевірки.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що керівником ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" було допущено відповідача до перевірки, надано необхідні документи та пояснення, які відображені в акті перевірки, при цьому акт перевірки підписано без зауважень зі сторони позивача.

Оцінюючи доводи позивача про необхідність дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірки, суд враховує, що відповідно до частини 3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" N 71-VIII від 28.12.2014 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Визначені чинним законодавством України функції та завдання Державної служби України з питань праці та її територіальних органів дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 служба України з питань праці не є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску. Відтак, Держпраці України та її територіальні органи не є контролюючими органами доходів і зборів в розумінні Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" N 71-VIII від 28.12.2014, а тому умови щодо проведення перевірок за наявності дозволу Кабінету Міністрів України, установлені таким законом, не поширюються на спірні правовідносини.

З огляду на наведене, суд вважає, що перевірка позивача за зверненням ОСОБА_3 була проведена уповноваженою особою ОСОБА_8 Держпраці у Рівненській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені законом.

Що стосується зафіксованих актом перевірки порушень трудового законодавства, на усунення яких видано оскаржений припис, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

В судовому засіданні встановлено, що при звільненні ОСОБА_3 його трудові права, встановлені наведеними вище нормами трудового законодавства, були порушені, а саме: в день звільнення 11.01.2016 йому не було видано трудову книжку та не виплачено всі належні до виплати суми, зокрема, компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткових відпусток.

Дослідженими судом доказами підтверджується допущення таких порушень позивачем.

Так, відповідно до журналу реєстрації трудових книжок, трудову книжку ОСОБА_3 видано 13.01.2016 (а.с.133-137 т.1), що встановлено актом перевірки та сторонами не заперечується.

Окрім цього, позивач та третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили, що компенсацію за не використані ним дні щорічних відпусток не виплачено до часу вирішення судом адміністративного спору. Пояснюючи підстави не проведення необхідної виплати, позивач покликається на невірне визначення актом перевірки кількості днів (а саме 37), за які підлягає до виплати така компенсація, оскільки за даними позивача ОСОБА_3 не використав 40 днів щорічної основної та додаткової відпусток (а.с.33 т.1). Обумовлені доводи позивача суд вважає безпідставними, позаяк відповідно до ч.2 ст. 116 Кодексу законів про працю України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення працівника виплати не оспорювану ним суму (яка, очевидно, є більшою, ніж встановлено перевіряючим).

Таким чином, суд вважає правомірними вимоги оскарженого припису усунути порушення вимог ч.1 ст.116, ч.1 ст.47, ст.83 Кодексу законів про працю України, які зобов'язують власника або уповноважений орган в день звільнення працівника виплатити всі належні при звільненні суми, у тому числі й компенсацію за невикористану щорічну відпустку.

Оцінюючи доводи позивача в частині, що роботодавцем ОСОБА_3 була Держсанепідслужба України, а не позивач, а тому саме роботодавець повинен усувати виявлене порушення, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України N 203 від 19.03.1993 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства.

Як встановлено в судовому засіданні, контракт № 32 від 28.03.2014 з ОСОБА_3 про призначення на посаду директора Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" укладено ОСОБА_6 санітарно-епідеміологічною службою України, яка є роботодавцем третьої особи.

Разом з тим, пунктом 4.1 контракту № 32 від 28.03.2014 встановлено, що оплата праці ОСОБА_3 здійснюється згідно з законодавством відповідно до затверджених кошторисом видатків установи на відповідний рік в межах фонду оплати праці:

фонд основної заробітної плати: винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування посадових обов'язків) за тарифною ставкою (окладом);

фонд додаткової заробітної плати: надбавки та доплати до тарифної ставки (окладу, посадового окладу), сумісництво, премії та винагороди, що мають систематичний характер незалежно від джерел фінансування, оплата та суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткової) відпусток, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що контрактом № 32 від 28.03.2014 Держсанепідслужба України у відповідності до вимог чинного законодавства визначила джерела фінансування оплати праці ОСОБА_3 (зокрема й виплату компенсації за невикористані щорічні основну та додаткову відпустки) - за рахунок видатків на відповідний рік в межах фонду оплати праці Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України".

Зібраними у справі доказами стверджено, що виплата заробітної плати, матеріальної допомоги, відпускних, оплата листків непрацездатності здійснювалася ОСОБА_3 саме позивачем ДУ "Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", нарахування відповідних виплат проводилось також даною установою (а.с.107-114,115-117 т.1).

За встановлених обставин доводи позивача про те, що припис про усунення порушень трудового законодавства мав би виконуватись роботодавцем ОСОБА_3, а не позивачем, суд відхиляє як безпідставні.

Окрім цього, суд зауважує, що не зазначення роботодавцем в наказі про звільнення ОСОБА_3 про необхідність проведення установою виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки не може слугувати підставою для не здійснення розрахунків зі звільненим працівником, оскільки обов'язок здійснити повний розрахунок з працівником закон покладає на власника або уповноважений ним орган, і таким уповноваженим органом у спірних правовідносинах є саме позивач.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що при винесенні оскарженого припису відповідач діяв відповідно до вимог закону, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин. Доводи позивача не спростовують правомірності спірного рішення суб'єкта владних повноважень та не дають суду підстав для його скасування, а тому адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 3 припису головного державного інспектора Управління Держпраці у Рівненській області Міщук Н.І. від 29.02.2016 № 06п/04-5/06а - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.