Справа № 808/8449/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Київ К/800/19223/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Смартхім» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Волинської митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 2 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Смартхім» (далі - ТОВ «Смартхім», Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (далі - Митниця), у якому просило визнати протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №205000011/2015/000081/2 від 24 вересня 2015 року (далі - рішення про коригування митної вартості від 24 вересня 2015 року) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2015/00063 від 24 вересня 2015 року (далі - картка відмови від 24 вересня 2015 року).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що для митного оформлення товару Митниці було надано усі необхідні документи, які в цілому підтверджували заявлену митну вартість, визначену за ціною договору (контракту). Мотиви, якими керувався відповідач, витребувавши додаткові документи, зокрема щодо транспортних витрат, не спростовують правильності розрахунків позивача і не дають достатніх і обґрунтованих підстав для застосування іншого методу визначення митної вартості, ніж основний.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 2 березня 2016 року позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів від 24 вересня 2015 року, винесене Волинською митницею ДФС відносно ТОВ «Смартхім».

Визнав протиправною та скасував картку відмови від 24 вересня 2015 року, видану Волинською митницею ДФС відносно ТОВ «Смартхім».

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 червня 2016 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ТОВ «Смартхім» (Покупець) та фірма «INEOS SOLVENTS GERMANY», Німеччина (Продавець) уклали контракт №4616275 від 1 квітня 2015 року (далі - Контракт від 1 квітня 2015 року), за пунктом 1 якого Продавець продає, а Покупець купує хімічну продукцію: спирт ізопропиловий (Ізопропанол), надалі - товар.

Відповідно до пункту 4 Контракту від 1 квітня 2015 року сторони обумовили, що Продавець продає товар на умовах FCA-Моерс, Німеччина. З урахуванням правил Інкотермс (у редакції 2010 року) за такими умовами поставки сторони погодили, що продавець зобов'язаний надати покупцю на момент надходження товару оригінали супровідних документів, таких як: інвойс, сертифікат якості заводу-виробника або незалежної компетентної інспекторської компанії з зазначенням номеру партії та кількості товару. У випадку несвоєчасного надання документів та/або з відступленням від вказаних вимог до товаросупровідних документів, всі додаткові витрати покупця, включаючи додаткові 5% ввізного мита та штрафні санкції за порушення строків декларування товару у Запорізькій митниці у розмірі 0,05% від вартості отриманої партії товару за кожний день надходження її під митним контролем після 8 днів від дати прибуття, сплачує продавець.

У додатку № 1 від 3 вересня 2015 року до Контракту від 1 квітня 2015 року сторони обумовили поставку 23,00 метричних тон (МТ) Ізопропанолу за ціною 730,00 євро за одну МТ на загальну суму 16790,00 євро (на умовах FCA-Моерс, Німеччина).

Для розмитнення зазначеного товару уповноважена позивачем особа 22 вересня 2015 року подала Митниці митну декларацію (електронне декларування) № 205070000/2015/014522.

За цією митною декларацією ввезено товар «Спирти ациклічні, моноспирти насичені: Спирт ізопропіловий - 23000 кг. Має вигляд прозорої безбарвної рідини. Широко використовується як розчинник у лакофарбній промисловості. Чистота (Isopropyl alcohol) - 100%; Колірність (Pt/Co) - 1; Кислотність по оцтовій кислоті - 0,0003%, Вміст води - 0,008%. Не містить домішок. Торговельна марка: INEOS Виробник: INEOS SOLVENTS GERMANY GmbH, DE.» (графа 31 МД №205070000/2015/014522).

Митну вартість імпортованого товару визначено за основним методом на суму 472816,38 грн. (або 16790 євро (за встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до іноземної валюти (євро) на рівні 24,58703900).

Суди з'ясували, що ціна « 16790 євро», яку вказано у графі 42 митної декларації №205070000/2015/014522, а також решта відомостей про поставку товару (обсяг, найменування, умови перевезення) відповідають відомостям, які вказано у проформі-інвойсі № 3055287 від 10 вересня 2015 року та інвойсі № 718007 від 18 вересня 2015 року. Окрім того встановлено, що заявлена декларантом митна вартість включає витрати на суму 60000,00 грн на транспортування товару до пункту розмитнення (митного поста).

Разом з митною декларацією декларант надав такі документи: міжнародну автомобільну накладну (CMR) А№0002838 від 18 вересня 2015 року, платіжний документ, що підтверджує вартість товару №94 від 14 вересня 2015 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 18 вересня 2015 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 3 вересня 2015 року; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини б/н від 15 вересня 2015 року; рахунок-фактуру (інвойс) №718007 від 18 вересня 2015 року; рахунок-проформу № 3055287 від 10 вересня 2015 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №1 від 3 вересня 2015 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 4616275 від 1 квітня 2015 року; договір (контракт) про перевезення №10 від 8 вересня 2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару № 2730 від 18 вересня 2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 18 вересня 2015 року; декларацію про походження товару № 718007 від 18 вересня 2015 року; сертифікат аналізу від 18 вересня 2015 року; копію Митної декларації країни відправлення 15DE61E2 від 18 вересня 2015 року.

За допомогою електронної системи «MD Office™. MDDeclaration» відповідач повідомив декларанта про те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а ті, що подано, містять розбіжності та неточності. На підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України Митниця повідомила про необхідність подання таких документів: висновок про якісні (тип продукції - технічний чи косметичний) та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; виписку з бухгалтерської документації; договір на перевезення товару; розрахунок транспортних витрат.

На виконання вимог Митниці декларант супровідними листами від 23 вересня 2015 року надав: виписку з бухгалтерської документації (податкову накладну); альтернативну комерційну пропозицію від компанії Essol; договір на перевезення вантажу; рахунок-фактуру перевізника на транспортні послуги.

За наслідками перевірки митної декларації і документів, наданих для підтвердження задекларованої митної вартості товару, відповідач на підставі статті 55 Митного кодексу України прийняв рішення про коригування митної вартості від 24 вересня 2015 року. Відповідно до цього рішення митну вартість імпортованого позивачем товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості (стаття 64 Митного кодексу України) та визначено на рівні 0,9545 євро за одиницю товару або 21953,50 євро за всю партію.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості від 24 вересня 2015 року неможливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, обґрунтовано тим, що: 1) за договором перевезення вантажу вартість перевезення визначається в заявці, яка є його невід'ємною частиною. Відповідно до транспортної заявки № 10 від 8 вересня 2015 року вартість перевезення оцінюваного товару становить 145 євро/т (82215,34 грн. за курсом НБУ) але надана довідка про транспортні витрати від 18 вересня 2015 року видана в національні валюті без вказівки на поточний курс валют станом на дату перерахунку. Відповідно до цінової довідки від 21 вересня 2015 року вартість перевезення до кордону становить 106 євро/т (60102,18 за курсом НБУ), тоді як за довідкою на перевезення від 1 вересня 2015 року - 60000 грн. Поряд з тим в рішенні відзначено, що рахунок-фактура на транспортні витрати від 18 вересня 2015 року № 497 не містить печаток вантажоодержувача, лише перевізника; 2) відповідно до доповнення до контракту № 1 від 3 вересня 2015 року та прайс-листа від 3 вересня 2015 року вартість оцінюваного товару становить 730 євро/т, проте на початок місяця (вересня) вартість імпортованого товару відповідно до інформації біржової торгівлі ICIS від 15 вересня 2015 року становила 850-890 євро/т.

Митну вартість товару визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, яка була в митного органу, а саме на підставі двох митних декларацій: № 100260002/2015/172550 від 13 липня 2015 року і № 10026002/2015/173472 від 27 серпня 2015 року.

У зв'язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 24 вересня 2015 року митний орган видав декларанту картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 24 вересня 2015 року.

З метою випуску товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання ТОВ «Смартхім» подало Митниці нову ВМД № 205070000/2015/015045 від 24 вересня 2015 року (з урахуванням рішення про коригування митної вартості товару від 24 вересня 2015 року), за якою оцінюваний товар пройшов митне оформлення. Разом з тим, рішення про коригування митної вартості товару і картку відмови від 24 вересня 2015 року Товариство оскаржило до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані декларантом документи підтверджують заявлену Товариством митну вартість товару, визначену за ціною договору і за встановлених судами обставин у Митниці не було обґрунтованих підстав для відмови у її визнанні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованими і такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із статтею 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно зі статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: <…> 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; <…>.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини п'ятої, шостої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною другою статті 54 Митного кодексу України передбачається, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-шостої статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналізуючи наведені вище положення можемо дійти висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту). Своєю чергою митні органи мають право здійснювати контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості, у спосіб, визначений законом, зокрема, шляхом витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості. Такий спосіб може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно обчислив митну вартість, зокрема врахував усі її складові відповідно до вимог Митного кодексу України, і не може мати за мету заперечити саму можливість розмитнення товару за ціною договору. Неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) закон пов'язує або з відсутністю документального підтвердження відомостей, які декларант чи уповноважена ним особа використали при обчисленні митної вартості, та/або якщо не було враховано хоча б однієї обов'язкової складової митної вартості.

У справі, що розглядається, встановлено, що митну вартість товару позивач визначив за ціною договору (контракту) і на підтвердження заявленої ціни надав митному органу усі необхідні документи, які підтверджують складові цієї митної вартості.

Суди попередніх інстанцій з'ясували, що вимога відповідача про необхідність подання додаткових документів обґрунтована: 1) різними відомостями про вартість транспортування товару (з м. Моерс, Німеччина), які зазначено в транспортній заявці № 10 від 8 вересня 2015 року (145 євро/т - до м. Бориспіль) і довідці ПП «Транзит-Сервіс» від 18 вересня 2015 року про вартість послуг транспортування до кордону України (пункт пропуску Ягодин) на суму 60000,00 грн.; 2) суттєвою різницею між ціною на імпортований товар, яку обумовили сторони в додатку №1 від 3 вересня 2015 року до Контракту від 1 квітня 2015 року і яку зазначено в прайс-листі від 3 вересня 2015 року (730 євро/т) з тією, яка існувала на початок вересня за інформацією біржової організації ICIS (850-890 євро/т).

Стосовно транспортної складової митної вартості, то суди встановили, що для перевезення товару (з м. Моерс, Німеччина, до м. Бориспіль) Товариство уклало договір з ПП «Транзит-Сервіс». Вартість перевезення товару до пункту призначення, за транспортною заявкою від 8 вересня 2015 року, становить 145 євро/т. Водночас до складу митної вартості товару позивач включив лише витрати на транспортування цього товару до кордону України (пункт пропуску Ягодин), які відповідно до рахунку-фактури перевізника від 18 вересня 2015 року № 947, становлять 60000 грн. Перевіривши числові показники транспортної складової митної вартості оцінюваного товару і його договірну ціну (за додатком №1 до Контракту від 1 квітня 2015 року та інвойсом від 18 вересня 2015 року) суди впевнилися, що здійснений позивачем розрахунок митної вартості товару в цілому є правильним.

З приводу інформації біржової організації ICIS, на яку посилається Митниця в оскарженому рішенні, то як встановили суди ціна товару 850-890 євро/т стосувалася минулого періоду (серпень 2015 року), тоді як у місяць фактичної поставки товару (вересень 2015 року) ціни коливались в діапазоні 750-790 євро/т, відтак в ціновій довідці від 21 вересня 2015 року вказано середню ціну між її найнижчим і найвищим показником (770 євро/т). Водночас суди попередніх інстанцій відзначили, що цінова довідка містить лише орієнтовну вартість, яка може змінюватися за домовленістю сторін, зокрема, з урахуванням умов поставок (як от FCA).

Тому за встановлених в цій справі обставин обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що надані для митного оформлення документи повністю підтверджують митну вартість оцінюваного товару, визначену позивачем за основним методом. Своєю чергою відповідач не спростував як правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, так і об'єктивної можливості застосування першого методу визначення митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Беручи до уваги наведене вище, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 2 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді Л.Л. Мороз

Т.Г. Стрелець