Справа № 328/1089/17 (2-а/328/54/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" липня 2017 р. справа № 328/1089/17 (2-а/328/54/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 04 травня 2017 року у справі №328/1089/17 (2-а/328/54/17)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив:

- встановити порушення відповідачем прав стягувача, яке полягає в порушенні пунктів 1-5 ч.1 ст.2, ч.1 ст.12, ст.22, ч.1 і 3 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження";

- встановити, що дія постанови КМУ №440 від 03.09.2014 року поширюється на судові рішення у даній категорії справ і твердження відповідача про її не поширення є нікчемним;

- встановити, що протиправні дії відповідача призвели до порушення прав стягувача і підлягають компенсації.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 25.04.2017 року позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк упродовж п'яти днів в дня отримання ухвали для усунення недоліків позову.

Копію ухвали суду від 25.04.2017 року отримано представником позивача 28.04.2017 року.

03.05.2017 року до суду першої інстанції представник позивача надав уточнену заяву від 02.05.2017 року, в якій просив:

- визнати нікчемним і протиправним твердження відповідача про непоширення дії постанови КМУ №440 від 03.09.2014 року на судові рішення у категорії справ зобов'язального характеру;

- зобов'язати відповідача внести дані судового рішення у справі №2-а-5454/2011 до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, з подальшою передачею до органів,

що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- встановити, що протиправні дії відповідача призвели до порушення прав стягувача і підлягають компенсації;

- звільнити заявника від сплати судового збору враховуючи його майновий стан.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 04 травня 2017 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та повернуто позов позивачу. Ухвала мотивована тим, що у наданий строк позич не усунув недоліки позову, зазначені в ухвалі суду від 25.04.2017 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, зокрема, зазначив, що 24.04.2017 року до суду було подано, в порядку ст.181 КАС України, позов про оскарження повідомлення УДВС ГТУЮ в Запорізькій області про повернення документів та визнання дій протиправними (з дотриманням десятиденного строку з дня отримання повідомлення, що підтверджено додатками до заяви).

25.04.2017 року суд, порушуючи триденний строк, встановлений ч.4 ст.107 КАС України, прийняв ухвалу про залишення заяви без руху. 28.04.2017 року позивач поштою отримав цю ухвалу, що підтверджено матеріалами справи. Судом не були враховані вихідні та святкові (неробочі) дні, не вказано в резолютивній частині ухвали спосіб усунення надуманих недоліків, відтак ухвалу суду не було можливо виконати. Крім цього суд, усвідомлюючи, що в порядку ст.181 КАС України не передбачено сплата судового збору, вимагав сплатити судовий збір у розмірі 1920 грн. та надати підтверджуючий його сплату документ.

03 травня 2017 року на виконання ухвали суду по справі №328/1089/17 подано до суду уточнену заяву про оскарження повідомлення про повернення документів та визнання дій протиправними з уточненими позовними вимогами. Окремим документом було висловлено прохання про звільнення від сплати судового збору в силу дії ст.8 Закону України "Про судовий збір". Проте, суд 04.05.2017 року, посилаючись на п.4 ч.1 ст.106 та ч.4 і 5 ст. 105 КАС України, встановлює невиконання заявником ухвали суду від 25.04.2017 року і повертає позов, чим порушив ч.1 ст.2, ст.159 КАС України, законний захист прав стягувача, ч.2 ст.3, ст.8, ч.1 і 2 ст.55, ч.4 124 Конституції України. Норма ч.4 ст.105 КАС України, на яку посилається суд, свідчить, що "адміністративний позов може містити вимоги про ...". Отже, законодавець не виключає можливості інших позовних вимог до відповідача. Таким чином прийняття 25.04.2017 року ухвали, яку неможливо було виконати, та порушення судом ст.ст.86, 107, 108, 138 КАС України призвели до порушення статті 159 КАС України та конституційних прав стягувача на судовий захист.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 04 травня 2017 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та повернуто позов позивачу. Ухвала мотивована тим, що у наданий строк позич не усунув недоліки позову, зазначені в ухвалі від 25.04.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Токмацького районного суду Запорізької області від 25.04.2017 року про залишення позову буз руху мотивована тим, що позовні вимоги позивача не відповідають вимогам, встановленим ч.4 ст.105 КАС України, адже зі змісту позовної заяви не вбачається, яким саме способом підлягає захисту порушене право позивача, що унеможливлює прийняття судом постанови, у разі задоволення адміністративного позову, відповідно до ч.2 ст.162 КАС України. Тому, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, які повинні відповідати вимогам, визначеним ч.4 ст.105 КАС України. Також до позовної заяви позивачем не доданий документ про сплату судового збору, що є вимогою, визначеною ч.3 ст.106 КАС України, або клопотання про звільнення від сплати судового збору, відповідно до п.5 ч.1 ст.106 КАС України.

Отже, встановлені судом недоліки та спосіб їх усунення було вказано судом першої інстанції в ухвалі від 25.04.2017 року, тому доводи позивача про те, що цю ухвалу було неможливо виконати є необґрунтованими.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що він звернувся до суду із заявою в порядку ст.181 КАС України, що не передбачає сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту наведеної статті вбачається, що зазначена категорія справ розглядається в порядку позовного провадження, тобто до вимог цього позову також поширюються загальні вимоги до позову, встановлені ст.106 КАС України.

Положення ст.181 КАС України та Закону України "Про судовий збір" не передбачають звільнення позивача від сплати судового збору у зазначеному випадку.

В уточненій заяві позивач заявляв клопотання про звільнення його від сплати судового збору з огляду на його майновий стан.

Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, суд під час вирішення питання стосовно звільнення від сплати судового збору повинен виходити з майнового стану особи.

Враховуючи те, що в обґрунтування свого клопотання позивач суду доказів не надав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Щодо вимог, заявлених позивачем у його заяві від 21.04.2017 року та від 02.05.2017 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 4 ст.105 КАС України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що перелік вимог, наведений ч.4 ст.105 КАС України не є вичерпним та позивач має право завити інші вимоги, які спрямовані на захист порушених прав та свобод.

Проте, з наведених вище положень КАС України вбачається, що поновлення порушеного права позивача в порядку адміністративного судочинства може бути здійснено лише шляхом оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, яким суд надає оцінку та приймає рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У заяві від 21.04.2017 року, з якою позивач звернувся до суду першої інстанції, позивач просив суд встановити певні факти, проте передбачено чинним законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушеного права в порядку адміністративного судочинства.

У заяві від 02.05.2017 року позивач просив суд, зокрема: визнати нікчемним і протиправним твердження відповідача про непоширення дії постанови КМУ №440 від 03.09.2014 року на судові рішення у категорії справ зобов'язального характеру; встановити, що протиправні дії відповідача призвели до порушення прав стягувача і підлягають компенсації. Зазначені вимоги також не є способом захисту порушеного права, передбаченим КАС України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не усунув недоліки позову, зазначені в ухвалі суду від 25.04.2017 року, тому позов правомірно було повернуто позивачу відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 04 травня 2017 року у справі №328/1089/17 (2-а/328/54/17) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко