Справа № 815/3213/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/3213/17

Справа № 815/3213/17

У Х В А Л А

23 червня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стефанова С.О., за участю секретаря судового засідання Гунько О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправним та скасування окремого доручення № 37 від 10.08.2016 року, визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Одеського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати окреме доручення Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» № 37 від 10.08.2016 року в частині обов’язкового справляння канального збору в повному обсязі з суден, що прямують на причали Карантинної, Нової та Каботажної гаваней;

- визнати протиправними дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час слідування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД», до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту;

- зобов’язати Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» утриматись від справляння канального збору під час слідування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД», причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту.

22 червня 2017 року від представника відповідача надійшло письмове клопотання про закриття провадження по справі, обґрунтоване в цілому тим, що в даній справі Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» не є суб’єктом владних повноважень, та не здійснює владні управлінські функції, а тому зазначений спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, позовні вимоги позивача до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними дій щодо справляння канального збору під час слідування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» та зобов’язання відповідача утриматись від справляння канального збору під час слідування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД», до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту – це спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили постанова Одеського окружного адміністративного суду № 815/6477/16, та не може бути предметом розгляду у даній справі.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання представника відповідача необґрунтованим та не підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні від 25 грудня 1997 року № 9-зп Конституційний Суд України визначив, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Із змісту частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин.

В пункті 3 вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 Конституційний Суд України вирішив, що положення про поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, означає, що до юрисдикції Конституційного Суду України та судів загальної юрисдикції належить, відповідно до їх повноважень, вирішення питань, що мають правовий характер.

Положеннями ст.6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв’язку зі здійсненням суб’єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв’язку з публічним формуванням суб’єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктами 1, 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) – переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб’єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.03.2013 року № 8 передбачено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи зі статусу та завдань визначених Законом України «Про морські порти України», а також з положень Порядку справляння і розміру ставок портових зборів, якими передбачено, що Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» виконує управлінські функції щодо справляння портових зборів, тобто є суб’єктом, який здійснює управлінські функції на основі законодавства.

Відносно тверджень представника відповідача, що позовні вимоги позивача до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними дій щодо справляння канального збору під час слідування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» та зобов’язання відповідача утриматись від справляння канального збору під час слідування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД», до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту – це спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили постанова Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/6477/16, та не може бути предметом розгляду у даній справі, суд зазначає наступне.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/6477/16 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправними дій відповідача щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, зобов’язання відповідача утриматися від протиправних дій щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту – задоволено частково; визнано протиправними дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року.

Тобто з викладеного вбачається, що позивачем у справі № 815/6477/16 були заявлені вищезазначені вимоги за конкретно визначений період, а саме: за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року.

У даній справі позивачем заявлено вимогу щодо визнання протиправними дій Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час слідування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД», до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, тобто без визначення конкретного періоду.

Таким чином, враховуючи суб’єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відповідач у спірних правовідносинах виконує управлінські функції щодо справляння портових зборів, тобто є суб’єктом, який здійснює управлінські функції на основі законодавства.

Керуючись ст.ст. 4,17, 121, п.1, п. 4 ч.1 ст. 157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправним та скасування окремого доручення № 37 від 10.08.2016 року, визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала окремо від постанови суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 29 червня 2017 року.

Суддя С.О. Стефанов