Справа № 810/2901/16
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2901/16 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів» до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання протиправною і скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство «Елопак-Фастів»звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання протиправною і скасування постанови. Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на його думку, у відповідача відсутні законодавчі підстави стосовно прийняття до примусового виконання виконавчого документа - постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 17.02.2016 року № З-1702/3-10/10-90/1702/08 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки вказане рішення є предметом оскарження в рамках адміністративної справи № 829/3679/16, а отже не набрало законної сили. Позивач також стверджує, що вказаний вище виконавчий документ: не містить всіх визначених статтею 18 Закону України обов'язкових реквізитів, а саме: дати набрання законної (юридичної) сили рішенням та строку пред'явлення виконавчого документа до виконання; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження" для виконавчих документів (підпис посадової особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області розміщено не під повним текстом рішення). Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що під час звернення до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження представником стягувача не надано документу, що підтверджує його повноваження, що, на думку позивача, є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Законом України "Про виконавче провадження".

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області винесено постанову від 17.02.2016 року № З-1702/3-10/10-90/1702/08 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою згідно з вимогами пункту 7 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" до позивача застосовано штраф у розмірі 509860,00 грн.

При цьому, датою набрання чинності рішенням визначено 03.03.2016 року.

10.08.2016 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області звернувся до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного вище виконавчого документа.

Постановою Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22.08.2016 року ВП № 51963037 відкрито виконавче провадження з виконання рішення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 17.02.2016 року № З-1702/3-10/10-90/1702/08 та зобов`язано боржника самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення цієї постанови.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, та рішень інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу (частини перша та друга статті 17 Закону).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 25 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (частина друга статті 25 Закону).

Статтею 26 Закону передбачений вичерпний перелік підстав, за яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

У свою чергу вимоги до виконавчого документа (його обов`язкові реквізити) визначені статтею 18 Закону. Відповідно до частини першої цієї статті, у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України (частина третя статті 18 Закону).

Судом першої інстанції було встановлено, що постанова Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 17.02.2016 року № З-1702/3-10/10-90/1702/08 відповідає формі постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженій наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 року № 240, та вимогам Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що наведене вище рішення відповідає положенням, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» для виконавчих документів, та містить всі визначені статтею 18 цього Закону обов'язкові реквізити, у тому числі щодо дати набрання цим рішенням законної (юридичної) сили - 03.03.2016 року та строку пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання - два роки з дня її винесення (а.с. 18-20).

Вказаний виконавчий документ підписаний посадовою особою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - головним державним інспектором Літвінцовим С.О.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача стосовно оформлення виконавчого документа неналежним чином (відсутність дати набрання законної (юридичної) сили рішенням, строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та розміщення підпису уповноваженої особи у неналежному місці) є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження представника позивача стосовно того, що відповідач повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження з огляду на те, що виконавчий документ на час його подання до органу державної виконавчої служби не набрав законної (юридичної) сили у зв'язку з його оскарженням в судовому порядку є необгрунтованим, оскільки чинне законодавство України не наділяє державного виконавця правом ставити під сумнів законність виданого іншим органом виконавчого документа або проявляти бездіяльність з метою його невиконання.

Державний виконавець при поданні стягувачем заяви про примусове виконання виконавчого документа зобов'язаний діяти виключно у межах повноважень, наданих йому Законом, а саме: перевірити відповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим цим Законом, та прийняти виконавчий документ до виконання за умови відсутності визначених статтею 26 цього Закону підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

При цьому, державний виконавець керується відомостями стосовно дати набрання виконавчим документом чинності (законної сили), яка у даному випадку зазначається безпосередньо самим стягувачем, та не наділений повноваженнями контролю за достовірністю відображення цієї інформації у виконавчому документі.

Крім того, дії органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо визначення дати набрання чинності виконавчим документом за наведеною вище датою (03.03.2016 року) та/або дії щодо його звернення до органу державної виконавчої служби з виконавчим документом, який не набрав законної (юридичної) сили, позивачем на момент прийняття судом рішення у даній справі не оскаржено.

Також колегія суддів бере до уваги наступне.

Відповідно до правил чинного законодавства України державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Пунктом 3.4 вказаної Інструкції № 512 передбачено, що заява про відкриття виконавчого провадження подається до органу ДВС у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа, в якій у разі наявності можуть зазначатися номер мобільного телефону, факсу (телефаксу), адреса електронної пошти. До заяви про відкриття виконавчого провадження, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

Положеннями пункту 2.11 Інструкції № 512 визначено, що повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: а) довіреністю фізичної особи; б) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); в) рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна.

Оригінали документів, зазначених у пункті 2.11 цього розділу, або належним чином засвідчені їх копії приєднуються до матеріалів виконавчого провадження.

Отже, разом з заявою про відкриття виконавчого провадження представником стягувача до органу державної виконавчої служби подається документ, який підтверджує його повноваження на її підписання та подання.

Судом першої інстанції було встановлено, що заяву про відкриття виконавчого провадження від імені стягувача - Державної архітектурно-будівельної інспекції України було підписано її представником - Залюбовською Л.Б.

При цьому, до вказаної заяви було приєднано оригінал постанови від 17.02.2016 року № З-1702/3-10/10-90/1702/08 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та належним чином засвідчену копії довіреності, що відображено у додатках до вказаного документа.

У свою чергу зі змісту копії довіреності від 14.09.2015 року № 40-702-10/8417 (яка міститься в матеріалах виконавчого провадження ВП № 51963037) вбачається, що начальника відділу правової роботи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Залюбовську Л.Б. наділено правом представляти інтереси останнього та Державної архітектурно-будівельної інспекції України, зокрема, в органах виконавчої служби та вчиняти всі процесуальні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», крім відмови від стягнення і повернення виконавчого документа та укладення мирової угоди про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, зміст та обсяг повноважень представника стягувача - Залюбовської Л.Б., що визначені наведеним вище дорученням, наділяють її правом представляти інтереси наведених вище суб'єктів владних повноважень в процесі виконавчого провадження, у тому числі шляхом підписання і подання заяви про відкриття виконавчого провадження.

Вказаний документ також містить відбиток печатки органу державного архітектурно-будівельного контролю, напис про засвідчення документа - "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, а також дату засвідчення копії.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необгрунтованість доводів позивача про неподання представником стягувача під час звернення до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження доказів на підтвердження його повноважень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час відкриття ним виконавчого провадження № 51963037.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів» - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 13.07.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.