Справа № 806/148/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"06" липня 2017 р. Справа № 806/148/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" травня 2017 р. у справі за позовом Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 23 грудня 2016 року ,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Житомирводоканал" Житомирської міської ради звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про часткове визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 23 грудня 2016 року.

Заявою від 23.03.2017року Позивач уточнив позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Відповідача від 23.12.2016 року № в частині визначення до сплати грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями в розмірі 293168,40 грн. та № в частині визначення до сплати грошового зобов'язання з військового збору за штрафними санкціями в розмірі 30524,82 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 23.12.2016року № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 300564,02грн. та № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 33386,11грн.

Не погодившись із даною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права. Просить суд постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року скасувати, та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судами встановлено, що в період з 24.10.2016року по 02.12.2016 року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна документальна перевірка Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2013 року по 30.06.2016 року, про що був складений відповідний акт перевірки від 09.12.2016 року.

Актом перевірки встановлено порушення підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме підприємством при нарахуванні заробітної плати не перераховувався податок з доходів фізичних осіб у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду, за що передбачена відповідальність, встановлена пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

За результатами такої перевірки 23.12.2016 року були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення:

- № про збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 2785,68 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України на 303109,20грн., і нарахування пені на 1458,95грн.;

- № про збільшення податкового зобов'язання з військового збору на 201,15грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України на 33519,85грн., і нарахування пені на 393,37грн.

Правомірність збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 2785,68грн. і з військового збору на 201,15 грн. та нарахування пені відповідно на 1458,95грн. і на 393,37грн. Позивачем не оскаржується, а тому не є предметом судового розгляду в даній адміністративній справі.

Позивач визнає, що він допустив порушення строків перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 73956,33грн. та військового збору на 28613,02грн., що є підставою для застосування штрафних санкцій передбачених ст.126 Податкового кодексу України, а тому не оскаржує податкові повідомлення - рішення в частині застосування фінансових санкцій відповідно на 7395,62грн. та 2861,30грн.

В іншій частині вважає неправомірними оскаржувані податкові повідомлення рішення. Вважає, що податковий орган безпідставно застосував до позивача приписи ст.127 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковий орган протиправно застосував до спірних правовідносин положення статті 127 Податкового кодексу України з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень стали виключно несвоєчасність перерахування Позивачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб, що перебувають в трудових відносинах з підприємством, та військового збору.

Сторони не заперечують, що підприємством в періоді, що перевірявся, в повному обсязі і своєчасно у відповідності до вимог ст.168 Податкового кодексу України нараховувався податок на доходи фізичних осіб - працівників підприємства та військовий збір, але перерахування певної частини такого податку та військового збору до бюджету проводилися із порушеннями строків, передбачених податковим законодавством. При цьому дохід (заробітна плата) працівникам підприємства виплачувався не в день нарахування, а в подальші дні враховуючи фінансові можливості платника.

В силу приписів пп.168.1.5. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Судами встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачем своєчасно та у повній відповідності до вимог ст.168 та п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України протягом періоду, що перевірявся, нараховувався та утримувався військовий збір.

При цьому, враховуючи що оподаткований дохід (заробітна плата) Позивачем своїм працівникам не виплачувався в день його нарахування, то у Позивача як податкового агента виникали зобов'язання щодо перерахуванню до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору у місячний термін.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 171.1 ст.171 Податкового Кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Підпунктами 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до п.п. 168.1.5. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів наступних за місяцем нарахування доходу.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (п.п.168.1.4. п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (абзац "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України).

Отже, податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

В п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України

Положення статті 127 ПК встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Отже, п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України передбачена відповідальність саме за не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.11.2015 року № 21-2919а15, від 22.03.2016 № 21-3694а15 і в силу вимог ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування при застосуванні таких норм права.

Як видно з матеріалів справи позивач своєчасно нарахував податок з доходів фізичних осіб тобто узгодив податкові зобов'язання по даному податку, однак не здійснив перерахування до бюджету у визначені законом строки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність, передбачена п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, а тому, податковий орган діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" липня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Комунальне підприємство "Житомирводоканал" Житомирської міської ради вул.Черняховського, 120,м.Житомир,10005

3- представник позивача: Зубрицька Н.В. АДРЕСА_1

4- відповідачу: Головне управління ДФС у Житомирській області вул.Юрка Тютюнника,7,м.Житомир,10003

- ,