Справа № 466/10469/16-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7112/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Перхач С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року у справі № 466/10469/16-а за позовом ОСОБА_3 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова (після реорганізації - Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова, далі - управління), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати протиправними дії відповідача щодо невключення до її середньомісячного заробітку з якого нараховується пенсія матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії в розмірі 87% від суми середньомісячного заробітку, з урахуванням вказаних виплат відповідно до довідки від 30 вересня 2016 року № 10770/10/13-06-05-00-26/242, виданої Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області та виплату їй такої пенсії з 01 травня 2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат без змін базового місяця для індексації пенсії, та зобов'язати управління провести нарахування і виплату їй заборгованості, що виникла внаслідок такого перерахунку.

Позов обґрунтувала посиланням на статтю 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтю 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтю 33 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ). Зазначала, що всі виплати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування повинні враховуватись при визначенні розміру заробітної плати для призначення та виплати пенсії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, управління подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що суд першої інстанції не врахував, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація не є складовими заробітної плати, передбаченої статтею 33 Закону № 3723-ХІІ, а отже, такі виплати не належать до інших надбавок, тому підстав для врахування цих виплат при розрахунку спеціального виду пенсії - пенсії державного службовця, яку отримує позивач, немає. Також вказує на те, що з 01 січня 2015 року в Законі № 3723-XII відсутні норми, які б регламентували умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям, що також виключає можливість перерахунку пенсії позивача.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано управлінням, яке не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність його дій щодо відмови включити до складу заробітної плати позивача матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, та індексацію заробітної плати, суд апеляційної інстанції перевіряє справу в цій частині в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 16 березня 2011 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності (друга група, загальне захворювання) відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

13 жовтня 2016 року позивач звернулась до управління із заявою про перерахунок її пенсії, до якої було долучено довідку про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 30 вересня 2016 року № 10770/10/13-06-05-00-26/242, видану Личаківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Листом від 19 жовтня 2016 року № 10284/03-15 позивачу повідомлено, що управлінням прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку її пенсії, з посиланням на те, що вказані виплати не є складовими заробітної плати державного службовця і не включаються до заробітку для обчислення пенсії. Також у вказаному листі зазначено, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону № 3723-ХІІ, а відтак здійснення перерахунку її пенсії є неможливим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії управління щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 є протиправними, оскільки в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії враховуються усі отримувані нею суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески.

Відповідно до вимог статті 37 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що матеріальні допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби входять до структури заробітної плати державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що з 01 червня 2015 року пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються, то таке є необґрунтованим, оскільки звертаючись до управління із заявою ОСОБА_3 просила здійснити обчислення розміру її пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати, на які було нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та на врахування яких вона мала право під час призначення їй такої пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року у справі № 466/10469/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський

Повний текст судового рішення виготовлено 10 липня 2017 року.