Справа № 820/6672/16
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 липня 2017 року м. Київ К/800/22246/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області висновок від 11 лютого 2013 року про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що позивач не може вважатись таким, що має дозвіл на імміграцію в Україні, з тих підстав, що не мав права на отримання посвідки на постійне проживання в Україні згідно абзацу 4 пункту 4 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», оскільки не дотримався встановленого терміну звернення із заявою про видачу посвідки на постійне проживання в Україні.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 11 липня 2013 року за результатами розгляду матеріалів щодо видачі посвідки на постійне проживання в Україні громадянин В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 1989 року по 1999 рік працював на АТ "Новогорлівський машинобудівельний завод".

У липні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до ВГІРФО Краматорського МВ УМВС України в Донецькій області із заявою про отримання посвідки на постійне проживання в Україні на підставі абзацу 4 пункту 4 Розділу V Прикінцевих Положень Закону України "Про імміграцію".

11 липня 2003 року ОСОБА_1 був документований Управлінням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Донецькій області посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1.

На підставі запиту від 04 червня 2013 року за № 4/87112 ГУ ДМС України в Харківській області щодо надання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області було проведено перевірку матеріалів справи № 73132 щодо документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянина В'єтнаму ОСОБА_1.

У ході перевірки було встановлено, що громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 було документовано посвідкою на постійне проживання НОМЕР_1 від 11 липня 2003 року з порушенням міграційного законодавства, а саме ОСОБА_1 на час видачі посвідки не міг вважатись таким, що має дозвіл на імміграцію в Україну та не мав права на отримання посвідки на постійне проживання в Україні на підставі абзацу 4 пункту 4 Розділу V Прикінцевих Положень Закону України "Про імміграцію".

Згідно висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 11 липня 2013 року посвідка на постійне проживання в Україні громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 визнана такою, що видана всупереч міграційного законодавства. Копія вказаного висновку направлена до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (за місцем проживання позивача) для виконання та прийняття заходів щодо вилучення посвідки та запропонування ОСОБА_1 звернутись до територіального підрозділу Державної міграційної служби з питань отримання дозволу на імміграцію в Україну на загальних підставах.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію".

Відповідно до статті 1 вищенаведеного Закону імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно абзацу 4 пункту 4 Прикінцевих Положень Закону України "Про імміграцію" від 07 червня 2001 року, вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 06 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 02 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Згідно з абзацу 6 статті 1 Закону України "Про імміграцію" посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Так, стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

У відповідності до пунктів 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №1983 від 26 грудня 2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, при наданні позивачу у 2003 році посвідки на постійне проживання в Україні ВГІРФО Краматорського МВ УМВС в Донецькій області проводив перевірку підстав залишення на постійне проживання в Україні позивача. При цьому, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну не виявлено та надано позивачу посвідку на постійне проживання в Україні. Разом з тим, відповідачем не доведено і судами не встановлено, що за час перебування позивача на території України з'явилися обставини, які б стали підставою для визнання його таким, що не має дозволу на імміграцію. Крім того, доказів того, що посвідка на постійне проживання позивача є отриманою у непередбаченому законом порядку також не надано.

Доводи, викладені відповідачем в касаційній скарзі, перевірялись судами під час розгляду справи і їм надана належна правова оцінка.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко