Справа № 812/1471/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1471/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

при секретарі судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, треті особи управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач зазначив, що він з 19.08.1993 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 07.11.2015 по 09.03.2016 проходив службу в Національній поліції України та наказом № 138 о/с від 03.03.2016 його було звільнено зі служби в поліції за п.2 ( через хворобу) частини 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». У період часу з 21.07.2014 по 16.03.2015, з 17.03.2015 по 07.11.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у зв'язку із чим позивач має право на нараховування щомісячної винагороди за участь в АТО. В листопаді 2014 року йому було нараховано та виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО в сумі 6058,00 грн, а повинні були нарахувати та виплатити 6282,08 грн, таким чином не було пораховано та виплачено в 2014 році 224.08 грн. В січні 2015 року йому було нараховано та виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО в сумі 4885,00 грн, а повинні були нарахувати та виплатити 6057,72 грн, таким чином не було пораховано та виплачено в 2015 році 1172,72 грн. А також, в порушення постанови КМУ № 24 від 31.01.2015 ОСОБА_1 не нараховано та невиплачено винагороду за безпосередню участь в АТО за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 в загальному розмірі 18846,20 грн. Крім того, Позивачу при звільненні зі служби була нарахована одноразова грошова допомога в сумі 107808,00 грн, з якої в супереч Закону України від 18.06.2015 № 548-VIII «Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції» був стягнутий військовий збір в сумі 1641,75 грн. На підставі викладеного позивач просив:

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо не начисленої Позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3 000 грн у розрахунку на місяць, за листопад 2014 рік 224,08 грн, січень 2015 рік - 1 172,72 грн, а всього на суму 1 396,8 грн;

- зобов'язати Головне управління міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії провести нарахування та виплату Позивачу не начисленої винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, за листопад 2014 рік 224,08 грн, січень 2015 рік -1 172,72 грн, а всього на суму 1 396,8 грн;

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування Позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3 000 грн у розрахунку на місяць, за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 на суму 18 846,20 грн;

- зобов'язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України провести нарахування та виплату Позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 на суму 18 846,20 грн;

- визнати неправомірними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо стягнення з Позивача, військового збору в сумі 1 641,75 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в сумі 109 449,78 грн при звільнені зі служби;

- зобов'язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повернути незаконно стягнений з Позивача, військовий збір в сумі 1641,75 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в сумі 109449,78 грн.

У судове засідання позивач не прибув, просив розглянути справу без його участі (а.с.112).

Представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії надав письмові заперечення, в обґрунтування яких вказав, що відповідно до постанови КМУ від 04 червня 2014 №158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету, встановлено, що починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менше ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць. Згідно довідки ЛК ГУМВС України у Луганській області від 25.07.2016 № 1242/111/22-2016 виплата винагороди за участь в АТО позивачу здійснювалась за 2014-2015 роки. На підставі викладеного просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити, справу розглянути без його участі ( а.с.80-82).

Представник відповідача - Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надав письмові заперечення, в обґрунтування яких вказав, що Постановою КМУ № 24 та Наказом МОУ від 02.02.2015 № 49 регламентувався порядок виплати винагороди за участь в АТО міліціонерам та не поширюється на полійцейських. Зазначена постанова розповсюджується саме на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів. Відповідно до статті 80 Закону України «Про Національну поліцію» види спеціальних звань поліцейських розділені та три категорії, а саме, молодшого, середнього, вищого складу поліції. Поняття особи рядового та начальницького складу міститься в Положенні про проходження служби особами рядового та начальницького складу ОВС, яке в свою чергу регламентувало порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (міліціонерів) та не яким чином не застосовується до поліцейських. В лавах поліції відсутні спеціальні звання а саме: осіб рядового та начальницького складу, а тому посилання позивача на той факт, що постанова КМУ від 31.01.2015 № 24 поширюється на поліцейських є хибною. В свою чергу порядок виплати винагороди за участь в АТО саме поліцейським, передбачений постановою КМУ від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських». На виконання постанови КМУ від 20.01.2016 № 18 наказом МВС України від 06.04.2016 № 259, була затверджена Інструкція про розміри та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, зазначений наказ набрав чинності з дня його офіційного опублікування та повинен застосовуватись з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських». Тобто порядок виплати винагороди за участь в АТО в період з 07.11.2015 по 21.01.2016 (дата опублікування постанови КМУ № 18 від 20.01.2016) для поліцейських був неврегульований. Виплата поліцейським винагороди за участь в АТО здійснюється з 21.01.2016. Тобто заборгованість щодо виплати позивачу винагороди за участь в антитерористичній операції у відповідача відсутня. Стосовно вимог про визнання неправомірними дій щодо стягнення військового збору при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги зазначив, що Законом України від 18.06.2015 № 548-VIII «Про внесення зміни до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції» передбачено, що не підлягають оподаткуванню військовим збором особи на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції. Наказом НП України від 03.03.2016 № 138 о/с по Департаменту внутрішньої безпеки відповідно до Закону України «Про національну поліцію» ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77, підставою для видання зазначеного наказу слугував рапорт позивача від 26.02.2016, свідоцтво про хворобу, видане Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Луганській області» від 23.02.16 № 57. Отже, на момент нарахування та виплати Позивачу одноразової грошосої допомоги при звільненні останній не приймав безпосередньої участі в АТО. У задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі ( а.с.72-74).

Представник третьої особи управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області в судове засідання не прибув, надав письмові пояснення в яких зазначив, що будь-які правовідносини з органами Казначейства можуть виникнути лише при виконанні рішення суду про стягнення коштів з рахунків Відповідачів, справу просив розглянути без його участі ( а.с.53).

Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в судове засідання не прибув, в письмових поясненнях вказав, що у даному випадку Головне управління Казначейства, не є учасником спірних відносин і відповідно до своїх функціональних обовязків, не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги або заперечення проти вимог та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. В позовній заяві не зазначено щодо порушення з боку ГУ Казначейства прав та законних інтересів позивача. Справу просив розглянути без його участі ( а.с.68-70).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в порядку ст. 41 КАС України в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд встановив такі обставини.

З 19.08.1993 по 06.11.2015 ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.20175 по 09.03.2016 в Національній поліції України, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с.16).

Наказом АТЦ при СБУ від 16.03.2014 № 75, від 20.08.2015 № 232, від 17.11.2015 № 321 Позивача включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 0121.07.2014 по 16.03.2015, з 17.03.2015 по 07.11.2015 ( а.с.20).

Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 324 від 20.11.2015 вказано наступне: «вважати такими що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 07 листопада 2015 підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; Підстава: наказ Голови Національної поліції України від 07.11.2015 № 13 о/с.» ( а.с.21).

Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 92 від 01.04.2016 вказано наступне: « вважати такими що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 09 березня 2016 підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; Підстава: рапорт начальника УВБ в Луганській області ДВБ НПУ лейтенант поліції ОСОБА_3 від 25.03.2016 № 581/42-12/01-2016.» ( а.с.22).

Наказом № 138 о/с від 03.03.2016 підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області, було звільнено зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( а.с.18).

Відповідно до витягу з наказу № 326 о/с від 20.05.2016 по Департаменту внутрішньої безпеки внесено часткову зміну до пункту наказу Національної поліції від 03.03.2016 № 138 о/с щодо призначення для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби та для виплати надбавки за вислугу років - 22 роки 06 місяців 18 днів, на пільгових умовах - 03 роки 05 місяців 29 днів, усього для призначення пенсії - 26 років 00 місяців 17 днів ( а.с.19).

Згідно довідки від 18.04.2016 № 855/111/22-2016, виданій Головним управлінням МВС в Луганській області, грошове забезпечення позивача у січні 2015 року становило 6285,49 грн. Грошове забезпечення позивачу за вказаний місяць сплачено, однак винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції сплачена в сумі 4885,00 грн (а.с. 13).

Згідно довідки від 25.07.2016 № 1242/111/22-2016, виданій ЛК Головним управлінням МВС у Луганській області про нарахування одноразової грошової винагороди за участь в АТО за 2014-2015 роки зазначено, що грошове забезпечення позивача у листопаді 2014 року становило 6057,84 грн: у січні 2015 року 6057,72 грн. Нарахована одноразова грошова винагорода за 30 днів листопада 2014 року у розмірі 6058,00 грн; за 25 днів січня 2015 року 4885,00 грн ( а.с.27).

Листом від 19.08.2016 № 269/11/22-2016 Позивачу було повідомлено, що при нарахуванні йому винагороди за участь в АТО за жовтень 2014 була припущена «механічна помилка», у зв'язку з чим винила недоплата у сумі 224,08 грн. Вказана сума буде терміново сплачена при надходженні фінансування з ДФОП МВС України ( а.с.28).

Листом від 30.09.2016 № 305/111/22-2016 зазначено, що згідно службового листа від 11.03.2016 № 15/2-782 про надання інформації ЛК ГУМВС України в Луганській області надаєм потребу в коштах для здійснення розрахунків з колишніми працівниками органів внутрішніх справ щомісячно до ДФОП МВС України. Сума заборгованості буде сплачена при надходженні фінансування з ДФОП МВС України. За січень 2015 року грошова винагорода за участь в АТО була нарахована та сплачена за 25 днів згідно списків затверджених керівником структурного підрозділу в якому Позивач проходив службу. Таким чином заборгованості з виплати за участь в АТО за січень 2015 року не має ( а.с.29).

Згідно довідки від 24.10.2016 № 328/111/22-2016 заборгованість по виплаті одноразової грошової винагороди за участь в АТО в листопаді 2014 року складає 224,08 грн ( а.с.31, 32).

Листом ЛК ГУМВС України у Луганській області від 27.03.2017 № 6/2-98Лк проінформовано, що ОСОБА_1 з травня 2014 року по 06.11.2015 року не був співробітником ГУМВС України у Луганській області, у звязку з чим відомості про перебування останнього у відпустках чи на лікарняному в січні 2015 року у ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області відсутні ( а.с.134).

Листом від 13.06.2017 № 5637/42-02 проінформовано, що Департамент внутрішньої безпеки не володіє інформацією про перебування ОСОБА_1 в січні 2015 року у відпустці або на лікарняному ( а.с.154).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби, починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання Постанови КМУ № 158 від 04.06.2014 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №719 від 23 липня 2014 року, яким передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, починаючи з 01 травня 2014 року, винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди) за займаною особою вказаних вище категорій штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі в зазначених операціях і заходах. Винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

З системного аналізу наведених вище нормативних актів (Постанови КМУ №158 та Наказу МВС України №719), з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті п. 2 Постанови № 158, можна дійти висновку, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу №719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Зазначеним наказом передбачено виплату винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Судом встановлено, що згідно довідки від 25.07.2016 № 1242/111/22-2016, виданій ЛК Головним управлінням МВС у Луганській області про нарахування одноразової грошової винагороди за участь в АТО за 2014-2015 роки зазначено, що грошове забезпечення позивача у листопаді 2014 року становило 6057,84 грн: у січні 2015 року 6057,72 грн. Нарахована одноразова грошова винагорода за 30 днів листопада 2014 року у розмірі 6058,00 грн; за 25 днів січня 2015 року 4885,00 грн ( а.с.27).

Листом ЛК ГУМВС України у Луганській області від 27.03.2017 № 6/2-98Лк проінформовано, що ОСОБА_1 з травня 2014 року по 06.11.2015 року не був співробітником ГУМВС України у Луганській області, у звязку з чим відомості про перебування останнього у відпустках чи на лікарняному в січні 2015 року у ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області відсутні ( а.с.134).

Листом від 13.06.2017 № 5637/42-02 проінформовано, що Департамент внутрішньої безпеки не володіє інформацією про перебування ОСОБА_1 в січні 2015 року у відпустці або на лікарняному ( а.с.154).

На підставі викладеного, позивачу підлягала виплаті винагорода за участь в АТО за 30 днів листопада 2014 року в розмірі 6282,08 грн, а було виплачено 6058,00 грн.; за 31 день січня 2015 року у розмірі 6057,72 грн, а було виплачено 4885,00 грн.

Отже, позивачеві ОСОБА_4 управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії неправомірно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, за листопад 2014 року у розмірі 224,08 грн, за 6 (31-25) днів січня 2015 року у розмірі 1172,72 (6057,72 4885,00) грн.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дії чи бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та зобовязання провести нарахування та виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 на суму 18 846,20 грн суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Пунктом 3 наказу МВС України від 13.12.2007 № 49 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виходячи зі змісту пункту 1 Постанови № 24 винагорода повинна нараховуватись виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000,00 гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000,00 гривень.

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що порядок виплати винагороди за участь в АТО саме поліцейським, передбачений постановою КМУ від 20 січня 2016 року № 18 (зі змінами постанова КМУ № 38 від 27.01.2016) Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських, а виплати винагороди за участь в АТО в період з 07.11.2015 по 21.01.2016 (дата опублікування постанови КМУ № 18 від 20.01.2016) для поліцейських був неврегульований, з огляду на наступне.

Правоохоронні органи - державні органи, що на підставі законодавства держави здійснюють правоохоронну (правозастосовну та правозахисну) діяльність.

Діяльність правоохоронних органів спрямована на забезпечення законності і правопорядку, захист прав та інтересів громадян, соціальних груп, суспільства і держави, попередження, припинення правопорушень, застосування державного примусу або заходів громадського впливу до осіб, які порушили закон та правопорядок.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон № 580) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частини другої статті 2 Закону № 580 завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

З аналізу наведених вище нормативних актів вбачається, що Національна поліція є правоохоронним органом та постановою КМУ від 31.01.2015 року № 24, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції особам рядового та начальницького складу правоохоронних органів виплачується винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції у відсотках місячного грошового забезпечення.

Так, позивач дійсно в період з 07.11.2015 по 09.03.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, працював у Головному управлінні Національної поліції у Луганській області, який є правоохоронним органом, а тому винагорода позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись саме з 07.11.2015.

Згідно довідки Департаменту внутрішньої безпеки НП України від 18.07.2016 № 324 (а.с.38), грошове забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 09.03.2016 становило 23755,46 грн: у листопаді 2015 року 5684,00 грн, у грудні 2015 року 7105,00 грн, у січні 2016 року 10966,46 грн. Грошове забезпечення позивачу за вказані місяці сплачено, однак не сплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Таким чином, з урахуванням фактичної участі Позивача в антитерористичній операції, розмір винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 повинна становити:

за листопад 2015 року (з 07.11.2015 по 30.11.2015) 4547,20 грн (5684,00 грн (розмір грошового забезпечення) /30 (кількість днів у місяці) х 24 ( кількість днів участі в АТО));

за грудень 2015 року (з 01.12.2015 по 31.12.2015) 7105,00 грн,

за січень 2016 року (з 01.01.2016 по 19.01.2016) 6057,20 грн,

а всього за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 в розмірі 17709,40 грн.

Отже, позивачеві відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період 07.11.2015 по 19.01.2016, загальна сума якої становить 17709,40 грн (за листопад 2015 року (за період з 07.11.2015 по 30.11.2015) 4547,20 грн, за грудень 2015 року 7105,00 грн, за січень 2016 року (за період з 01.01.2016 по 19.01.2016) 6057,20 грн).

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

З огляду на викладене, належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про стягнення з відповідача сум грошового забезпечення позивача за спірний період.

Крім того, судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2015 року зроблена математична помилка, що призвело до обчислення позивачем винагороди у розмірі більшому на 0,08 грн, ніж розмір винагороди, обчислений судом.

Разом з тим, ця помилка, допущена позивачем, не змінює суті його позовних вимог, які є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно правової позиції, яка викладена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 24 січня 2006 року за результатами перегляду за винятковими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 17 серпня 2005 року у справі № 9/175-04 за позовом АКБ «Мрія» до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки, звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Правову позицію щодо можливості обрання самим судом іншого способу захисту порушеного права позивача, у разі, якщо позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, підтримано Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України і у постанові від 20 квітня 2010 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», приватної фірми «Орнатус» про зобовязання вчинити певні дії. Зокрема, в зазначеній постанові Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що суд, пославшись на обрання позивачем неправильного способу захисту публічних інтересів держави, не врахував, що правила частини 3 статті 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного зясування всіх обставин у справі зобовязує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне у відповідності із частиною другою статті 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та стягнути з Головного управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії неправомірно винагороду за безпосередню участь в Антитерористичної операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць, за листопад 2014 року у розмірі 224,08 грн, за січень 2015 року у розмірі 1172,72 грн; стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України винагороду за безпосередню участь в Антитерористичної операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць, за листопад 2015 року (за період з 07.11.2015 по 30.11.2015) 4547,20 грн, за грудень 2015 року 7105,00 грн, за січень 2016 року (за період з 01.01.2016 по 19.01.2016) 6057,20 грн, а всього за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 в розмірі 17709,40 грн, з відрахуванням установлених законодавством податків та інших обов'язкових платежів, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача відповідає обєкту порушеного права і, на думку суду, у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та зобовязання відповідачів провести нарахування та виплату позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за листопад 2014 року, за січень 2015 року, за період з 07 листопада 2015 року по 19 січня 2016 року залишаються судом без задоволення через неналежність обраного позивачем у спірних правовідносинах способу захисту порушеного права.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо стягнення з Позивача військового збору в сумі 1 641,75 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в сумі 109 449,78 грн при звільнені зі служби та зобов'язанні повернути незаконно стягнений військовий збір в сумі 1641,75 грн суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом № 138 о/с від 03.03.2016 підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області, звільнено зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 09 березня 2016 року з виплатою компенсації за 8 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2016 році ( а.с.18).

Відповідно до витягу з наказу № 326 о/с від 20.05.2016 по Департаменту внутрішньої безпеки внесено часткову зміну до пункту наказу Національної поліції від 03.03.2016 № 138 о/с щодо призначення для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби та для виплати надбавки за вислугу років - 22 роки 06 місяців 18 днів, на пільгових умовах - 03 роки 05 місяців 29 днів, усього для призначення пенсії - 26 років 00 місяців 17 днів ( а.с.19).

Відповідно до довідки № 327 від 19.07.2016 ОСОБА_1 при звільнені зі служби була нарахована одноразова грошова допомога в сумі 109449,78 грн, з якої було стягнуто військовий збір в сумі 1 641,75 грн, з урахуванням чого виплачено - 107808,03 грн (платіжне доручення від 09.06.2016 № 221) ( а.с.39).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, в т.ч. призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІ передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2262-ХІ, виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відтак, у Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на момент звільнення позивача зі служби в поліції 09 березня 2016 року, виник обов'язок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України військовий збір встановлений тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 1.7 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором», установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 324 від 20.11.2015 визнано такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 07 листопада 2015, в тому числі підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; Підстава: наказ Голови Національної поліції України від 07.11.2015 № 13 о/с ( а.с.21).

Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 92 від 01.04.2016 визнано такими, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 09 березня 2016, в тому числі й підполковника поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Луганській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; Підстава: рапорт начальника УВБ в Луганській області ДВБ НПУ лейтенант поліції ОСОБА_3 від 25.03.2016 № 581/42-12/01-2016.» ( а.с.22).

Таким чином, оскільки позивач брав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції в період з 07.11.2015 до 09.03.2016 (в період дії редакції ПК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин), тобто на час прийняття рішення про нарахування йому одноразової грошової допомоги у звязку із звільненням, його доходи у вигляді одноразової грошової допомоги не підлягали оподаткуванню військовим збором.

Враховуючи вищенаведене, дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо утримання військового збору в розмірі 1641,75 грн. із суми одноразової грошової допомоги позивача слід визнати протиправними, та як наслідок стягнути з відповідача на користь позивача кошти у вигляді утриманого військового збору в сумі 1641,75 грн.

При цьому, безпідставними є доводи відповідача про те, що на час виплати позивачу одноразової грошової допомоги останній втратив статус військовослужбовця, оскільки зазначена одноразова допомога мала бути нарахована позивачу на час його звільнення за наявності статусу військовослужбовця.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 94 КАС України не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місцезнаходження: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: вул.Пригородная, будинок 19, с.Половинкино, Старобільський район, Луганська область), винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2014 року у розмірі 224,08 грн, за січень 2015 року у розмірі 1172,72 грн, а всього у розмірі 1396,80 грн (одна тисяча триста девяносто шість гривень 80 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження: МСП 01601, м.Київ-01, вул.Богомольця, 10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: вул.Пригородная, будинок 19, с.Половинкино, Старобільський район, Луганська область) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2015 року 4547,20 грн, за грудень 2015 року 7105,00 грн, за січень 2016 року 6057,20 грн, а всього за період з 07.11.2015 по 19.01.2016 в розмірі 17709,40 грн ( сімнадцять тисяч сімсот девять гривень 40 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

Визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо утримання військового збору в розмірі 1641,75 грн. із виплаченої ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги в розмірі 109449,78 грн при звільненні зі служби.

Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження: МСП 01601, м.Київ-01, вул.Богомольця, 10) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: вул.Пригородная, будинок 19, с.Половинкино, Старобільський район, Луганська область) суму військового збору в розмірі 1641,75 грн. (одна тисяча шістсот сорок одна гривня 75 коп.), утриманого із суми одноразової грошової допомоги в розмірі 109449,78 грн виплаченої ОСОБА_1 при звільненні зі служби.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 10 липня 2017 року.

Суддя ОСОБА_5