Справа № 816/341/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 р.Справа № 816/341/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача - Сиромятнікова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 по справі № 816/341/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

третя особа Полтавський відділ поліції Головного управління Національної Поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ НП в Полтавській обл.), третя особа: Полтавський відділ поліції Головного управління Національної Поліції в Полтавській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУ НП в Полтавській обл. № 40-о/с від 06.02.2017 "По особовому складу" про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, оперуповноваженого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській обл., зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 06.02.2017 у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Поновлено ОСОБА_2 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській обл. з 07.02.2017.

Стягнуто з ГУ НП в Полтавській обл. на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 07.02.2017 по день фактичного поновлення на посаді.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській обл. з 07.02.2017 та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

ГУ НП в Полтавській обл., не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просило скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 та ухвалити нове судове рішення про залишення без задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а тому судом першої інстанції помилково застосовано норми Кодексу законів про працю (далі - КЗпП). При цьому апелянт послався на ст. 68, п. 4 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" та зазначив, що оскільки ОСОБА_2 був персонально у письмовій формі попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції та після закінчення двомісячного строку з дня такого попередження позивач не був призначений на іншу посаду, відповідачем правомірно прийнято рішення про звільнення позивача зі служби.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся судом належним чином. На адресу суду повернулося поштове відправлення з повісткою та відміткою поштового відділення «за не запитом».

Відповідно до положень ч.11 ст. 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з неналежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З урахуванням положень ст.195-1, ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.06.2017 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Про продовження розгляду справи 03.07.2017 повідомлений належним чином, що підтверджується підписом у явочному листі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 2011 року.

На підставі наказу від 07.11.2015 № 8 о/с позивач призначений, в порядку переатестування, на посаду оперуповноваженого Октябрського відділу поліції ГУ НП в Полтавській обл. з 07.11.2015.

05 грудня 2016 року ОСОБА_2 був попереджений про реформування органів поліції і скорочення займаної ним посади відповідно до наказу начальника ГУ НУ в Полтавській обл. від 30.11.2016 № 1248-дск.

03 лютого 2017 року позивачем подано рапорт про згоду на зайняття вакантної на той час посаду чергового інспектора Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області.

Наказом ГУ НП в Полтавській обл.№ 40-о/с від 06.02.2017 "По особовому складу" звільнено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, оперуповноваженого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській обл., зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 06.02.2017 у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України закріплено право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення.

Порядок проходження служби в Національній поліції України визначений Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Загальний порядок звільнення працівника із ініціативи роботодавця передбачений нормами КЗпП України.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Спеціальним законом, яким є Закон України "Про Національну поліцію" визначено лише порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації , зокрема ст.68 Закону.

Відповідно до частин 1-3 ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-52а15), власник або уповноважений ним орган (держава) одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Наявність станом на 06.02.2017 інших посад в ГУ НП в Полтавській обл. у кількості 76 одиниць підтверджується відповіддю на адвокатський запит представника позивача листом від 06.03.2017 № 2126/115/101/04-5.

Доказів на підтвердження того, що позивачу пропонувались вакантні посади, які наявні в ГУ НП в Харківській обл. та які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації відповідач суду не надав, також відповідач не надав суду доказів того, що позивач відмовився від запропонованих йому посад в ГУ НП в Харківській обл.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.10.2015 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до п. 13 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій (ст. 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації.

Факт скорочення посад не тягне безумовного звільнення, оскільки згідно ст. 65 закону України "Про Національну поліцію" скорочення посади, яку обіймає поліцейський є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а ч. 2 ст. 68 цього закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, а не тільки в тому, де він проходив службу.

З урахуванням наведеного, позивач має переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи, організації. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства. Вказана обставина не була взята відповідачем до уваги під час видання оскаржуваного наказу про звільнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що на спірні правовідносини не поширюються норми КЗпП України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, з огляду на відсутність в Законі України "Про Національну поліцію" спеціальних положень, які регулюють порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, в даному випадку підлягають застосуванню загальні положення КЗпП України.

З урахуванням вище зазначених положень КЗпП України, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що призначення поліцейського, посада якого скорочена, на іншу посаду є правом, а не обов'язком органу поліції, оскільки ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 167,195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року по справі № 816/341/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін С.В. Дюкарєва
Повний текст ухвали виготовлений 07.07.2017