Справа № 149/1316/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/1316/17

Головуючий у 1-й інстанції: Войнаревич М.Г.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

05 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про зарахування періоду стажу, призначення та виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому просила: зобов'язати відповідача зарахувати період стажу з 01.11.1992 р. по 26.11.1996 р. та з 01.10.1999 р. по 12.10.2000 р. до стажу державної служби; зобов'язати відповідача призначити та виплатити з дня звернення пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015 р.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 01 червня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Крім того, представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, 28.04.2017 року ОСОБА_2 звернулася до управління з заявою про призначення пенсії державного службовця у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Однак, листом №813/06-37/02/1 від 10.05.2017 року управлінням відмовлено у задоволенні вказаної заяви в зв'язку з відсутністю необхідного стажу.

ОСОБА_2, вважаючи відмову незаконною та такою, що порушує її права, звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

З 1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ).

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян», яка застосовується, починаючи з 1 травня 2016 року.

Так, згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Разом з цим, пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами та в редакції чинній на дату подання позивачем заяви) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Як слідує з матеріалів справи, в період з 15.10.1986 року по 11.09.1988 року ОСОБА_2 працювала на посаді інспектора фінансового відділу Хмільницької міської ради; з 01.10.1992 року по 26.11.1996 року - на посаді державного податкового інспектора державної податкової інспекції по м. Хмільнику; з 01.10.1999 року по 12.10.2000 року - на посаді державного податкового інспектора відділення податкових розслідувань ВПМ Хмільницької ОДПІ; з 16.10.2000 року по 17.09.2001 року - на посаді державного інспектора Хмільницького управління праці та соціального захисту населення та в період з 18.09.2001 року по 25.05.2015 року - на посаді державного інспектора праці територіальної державної інспекції праці у Вінницькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, управлінням не зараховано до стажу державної служби ОСОБА_2 період роботи в державній податковій інспекції.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України від 4 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні».

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини пята, шоста статті 15 цього Закону).

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Законом № 509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 889, ст. 90 якого передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону № 889 залишено право на призначення пенсій за нормами статті 37 ЗУ « Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723 особам, які до 01.05.2016 року набули певну кількість стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 № 3723. Зокрема, таким правом користуються державні службовці, які станом на 01.05.2016 не займають посади державної служби, але до зазначеної дати набули не менше 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а також особи, які до 01.05.2016 року набули не менше 10 років такого стажу та станом на цю дату займають посади державних службовців, зокрема стаття 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів апелянта щодо не зарахування стажу роботи в податковій інспекції, оскільки посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Колегія суддів зазначає, що стаття 37 Закону №3723-ХІІ пов'язує право на одержання пенсії державних службовців з пенсійним віком, встановленим статтею 26 Закону №1058-IV і не передбачає пільг щодо зменшення пенсійного віку для призначення цього виду пенсії.

Крім того, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

В силу вимог ч.1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Таким чином, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час звернення з заявою про переведення її на пенсію згідно Закону №3723-ХІІ досягла 57 років, при цьому загальний стаж роботи останньої становить більше 30 років, а стаж державного службовця - більше 20 років, та припинила працювати на державній службі, що відповідає вимогам чинного законодавства України для призначення пенсії державного службовця у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог, оскільки відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбаченні чинним законодавством України .

Частиною 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.