Справа № 808/753/17
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року (11 год. 35 хв.)Справа № 808/753/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Нестеренко Л.О., суддів Семененко М.О., Садового І.В., при секретарі судового засідання Фесик А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр поводження з відходами»

до Міністерства екології та природних ресурсів України

про визнання неправомірними та часткове скасування наказів №345 від 20.09.2016, №544 від 28.12.2016,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр поводження з відходами» (надалі позивач або ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами») звернулось до суду з адміністративним позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України (надалі відповідач, Мінекології), в якому позивач просить суд: 1) визнати наказ Міністерства екології та природних ресурсів України №345 від 20.09.2016, в частині призначення проведення перевірки ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» неправомірним та скасувати наказ в цій частині; 2) визнати наказ Міністерства екології та природних ресурсів України №544 від 28.12.2016, в частині анулювання ліцензії ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, перевезення) серії АЕ№460742 від 12.06.2015, неправомірним та скасувати наказ в цій частині.

Позивач у адміністративному позові (а.с.4-10) зазначив, що відповідно до наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №345 від 20.09.2016, та додатку до нього за п.60, призначено планову перевірку ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами», яку проведено у період з 19-23.12.2016 комісією у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 В ході планової перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, було виявлено недостовірність даних у документах, поданих позивачем разом із заявою про отримання ліцензії, про що 23.12.2016 складено акт перевірки №73/16 (далі акт перевірки), а також з підстав, передбачених п.7 ч.2 ст.16 Закону України №222-VIII від 02.03.2015 «Про ліцензування видів господарської діяльності», акт №73/16-1 про виявлення недостовірності даних у документах поданих ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» разом із заявою про отримання ліцензії на поводження з небезпечними відходами (далі акт невідповідності), на підставі якого Міністерства екології та природних ресурсів України прийнято рішення №544 від 28.12.2016 про анулювання ліцензії позивача на право здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, перевезення, зберігання) серії АЕ №460742 від 12.06.2015 (надалі ліцензія). Позивач, посилаючись на приписи ч.3 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п.3 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014, в редакції, яка діяла до 01.01.2017, наполягає на тому, що станом як на дату прийняття наказу №345 від 20.09.2016, так і на момент проведення перевірки, була чинною та діяла постанова Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами». Даною постановою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, до яких, зокрема належить Мінприроди України. Відповідач належить до контролюючих органів, які, на думку позивача, мають право на проведення перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за виключенням випадків, передбачених пунктом 3 розділу II Закону України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». «Положення про Міністерство екології та природних ресурсів України» затверджено указом Президента України від 13.04.2011 №452/2011, п.4 якого визначено повноваження відповідача, зокрема щодо проведення ліцензування операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, збирання і заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини (згідно з переліками, що визначаються Кабінетом Міністрів України) та здійснення контролю за додержанням субєктами господарювання ліцензійних умов. Питання здійснення контролю за наявністю ліцензій також віднесено до компетенції Мінприроди відповідно до ст.255, ст.164 КпАП України. Позивач вважає, що наявність ліцензії та дотримання ліцензійних умов є різними видами контролю, тому перевірка відповідачем у період дії мораторію введеного пунктом 3 розділу II Закону України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» могла стосуватись виключно питань наявності або відсутності ліцензії, наслідком якої могло стати виключно застосування адміністративної відповідальності за здійснення господарської діяльності без ліцензії за приписами ст.164 КпАП України. Призначення планової перевірки позивача у 2016 році можливе було б лише за умов встановлення обсягу доходу позивача за 2015 рік. який становив понад 20 мільйонів гривень, або була за заявкою позивача щодо його перевірки, або згідно з рішенням суду, або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, або з дозволу Кабінету Міністрів України. Однак, наведених вище підстав призначення перевірки, як на момент прийняття відповідачем рішення про призначення перевірки так й на момент її проведення не існувало (позивач не подавав заяву на призначення перевірки його діяльності, не було рішення суду з цього приводу та/або постанова слідчого на перевірку позивача, прийнята в ході досудового кримінального розслідування, та дохід позивача за 2015 рік становив 1,472 млн. грн., що значно менше за 20 млн. гривень).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував. У поданих до суду письмових запереченнях зазначив, що Листом від 17.11.2016 №7/4139-16 Мінприроди повідомлено позивача про проведення планової перевірки з дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами у період з 19.12.2016 по 23.12.2016. План проведення перевірок з дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами затверджений наказом №345 від 20.09.2016. На підставі зазначеного наказу, 12.12.2016 видано посвідчення №73/16. Постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.07.2016 затверджено нові Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами. Відповідно до положень даної постанови ліцензіатам було надано двомісячний термін для приведення своєї господарської діяльності у відповідність до нових Ліцензійних умов. Разом з тим, в порушення п.2 Ліцензійних умов Ліцензійних вимог позивачем надано лише частину відомостей до органу ліцензування у встановлений законодавством строк щодо приведення своєї діяльності до вимог зазначених умов. Більше того, листом від 01.11.2016 №66/16 ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» повідомило орган ліцензування про зміну фактичного місця провадження господарської діяльності на адресу: 69600, м.Зпоріжжя, вул.Базова 9А, на який не було отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами. У визначений термін проведення планового заходу контролю Комісією було здійснено виїзд за фактичним місцем провадження господарської діяльності підприємства за адресою; м.Запоріжжя, вул.Лізи Чайкіної, 1 та встановлено відсутність підприємства за заявленим місцем провадження господарської діяльності. Після чого Комісією здійснено виїзд за зміненою адресою: м.Запоріжжя, вул.Базова 9А, де було встановлено, що дійсно ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» здійснює провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами за даною адресою, на яку відсутня ліцензія Мінприроди. При огляді місця провадження господарської діяльності було встановлено, що в порушення вимог частини 10 пункту 11 Ліцензійних умов підприємством у тому числі використовується не заявлене у відомостях про наявність матеріально-технічної бази, що додавались до заяви про отримання ліцензії обладнання (шредер та прес) для здійснення операції оброблення в той час як підприємство згідно ліцензії Мінприроди має право на здійснення лише операцій збирання та зберігання небезпечних відходів.

Пунктом 16 Ліцензійних умов заборонено проводити інші види діяльності, не повязані з, небезпечними відходами на території, передбаченій для їх розміщення. При цьому, в порушення вимог пункту 8 Ліцензійних умов підприємством не надано штатної чисельності працівників та відомостей про наявність екологічних знань у працівників підприємства. Крім того, наявна на підприємстві тара для зберігання небезпечних відходів не була помаркованою та не містила інформацію щодо класу небезпеки відходів, що зберігаються, чим порушено частину 8 пункту 16 Ліцензійних умов. Згідно з п.7 ч.2 ст.16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для анулювання ліцензії є, зокрема, акт про виявлення недостовірних даних у документах, поданих субєктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії. Керуючись зазначеною вище нормою та на підставі акту №73/16-1 Мінприроди було винесено наказ від 28.12.2016 №544 про анулювання ліцензії ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами». Позивач, обґрунтовуючи твердження щодо неправомірності проведеної планової перевірки, зазначає про наявність обмежень щодо проведення перевірок, зазначених у постанові Кабінету Міністрів України №408 від 13.08.2014. Водночас, зазначена вище постанова прийнята на виконання вимог ст.31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», відповідно до якої було встановлено обмеження щодо таких перевірок.

Станом на дату проведення спірної перевірки Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» є нечинним. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» жодних обмежень не встановлено, таким чином Мінприроди мало право проводити планову перевірку додержання Ліцензійних умов. Водночас, листом Міністерства юстиції України №2112/14157-0-445/8.1 від 04.12.2015 розяснено, що мораторій стосується лише перевірок у сфері податків та зборів за минулі періоди. Вказаний у позові Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014 направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів. Пунктом 8 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України №76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 січня 2015 року, встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки. На цей час жодного мораторію на здійснення перевірок, зокрема планових, не передбачено.

У судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Сторони, під час розгляду справи, у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов позивача таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 20.09.2016 п.1 наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №345 на виконання вимог ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» затверджено План-графік планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження в небезпечними відходами на IV квартал 2016 року (а.с.23).

У п.60 План-графік планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження в небезпечними відходами на IV квартал 2016 року одним з субєктів господарювання зазначено ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами».

На підставі Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №345 від 20.09.2016 у період з 19 по 23 грудня 2016 року комісією у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 проведено перевірку, за результатами якої складено ОСОБА_4 планової перевірки додержання ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами №73/16 від 23 грудня 2016 року (а.с.24-25).

За змістом ОСОБА_4 планової перевірки додержання ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами №73/16 від 23.12.2016: «…У відповідності вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 №446 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами» (далі - Ліцензійні умови), яким ліцензіатам було встановлено двохмісячний термін для приведення своєї господарської діяльності у відповідність до вимог нових Ліцензійних ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» листом від 15.09.2016 було надано до органу ліцензування лише частину відомостей щодо приведення здійснюваної господарської діяльності у відповідність до вимог нових Ліцензійних умов. Варто наголосити, що листом від 01.11.2016 №66/16 ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» повідомило орган ліцензування про зміну фактичного місця провадження господарської діяльності на адресу: 69600, м.Запоріжжя, вул.Базова 9А, на який не було отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами. Тобто, ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» було самовільно змінено фактичне місце провадження господарської діяльності, на яке не було отримано ліцензію Мінприроди.

У визначений термін проведення планового заходу контролю Комісією було здійснено виїзд за фактичним місцем провадження господарської діяльності підприємства за адресою: м.Запоріжжя, вул.Лізи Чайкіної, 1 та встановлено відсутність підприємства за заявленим місцем провадження господарської діяльності. Після чого Комісією було здійснено виїзд за зміненою адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова 9А, де було встановлено, що дійсно ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» здійснює провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами за даною адресою, на яку відсутня ліцензія Мінприроди. Директору підприємства - ОСОБА_6М вручено підставу проведення перевірки, направлення та перелік питань, що підлягають перевірці. При огляді місця провадження господарської діяльності було встановлено, що в порушення вимог частини 10 пункту 11 Ліцензійних умов підприємством у тому числі використовується незаявлене у відомостях про наявність матеріально-технічної бази, що додавались до заяви про отримання ліцензії обладнання (шредер та прес) для здійснення операції оброблення, в той час як підприємство згідно ліцензії Мінприроди має право на здійснення лише операцій збирання та зберігання небезпечних відходів. Таким чином, Комісією було виявлено самовільне здійснення провадження господарської діяльності підприємства з поводження з небезпечними відходами. В порушення вимог пункту 8 Ліцензійних умов підприємством не надано штатної чисельності працівників та відомостей про наявність екологічних знань у працівників підприємства. В порушення вимог частини 2 пункту 6 Ліцензійних умов не надано копії документів, що дають можливість ідентифікувати матеріально-технічну базу. В порушення вимог частини 8 та 9 пункту 11 Ліцензійних умов було порушено строки повідомлення органу ліцензування про зміни, що відбулися на підприємстві, а саме договір оренди на незаявлене підприємством виробниче приміщення було заключено у березні 2016 року, проте повідомлено про самовільну зміну місця провадження господарської діяльності лише у листопаді 2016 року, тобто менше ніж за місяць до початку проведення планової перевірки підприємства. В порушення вимог частини 10 пункту 11 Ліцензійних умов підприємством використовуються відмінна від заявленої матеріально-технічна база на операції поводження з небезпечними відходами, що не передбачені діючою ліцензією Мінприроди. Пунктом 16 Ліцензійних умов заборонено проводити інші види діяльності, не повязані з небезпечними відходами на території, передбаченій для їх розміщення. В порушенні частини 8 пункту 16 Ліцензійних умов наявна на підприємстві тара для зберіганні небезпечних відходів не була помаркованою та не містила інформацію щодо класу небезпеки відходів, що зберігаються. Зазначене в ОСОБА_4 підтверджується фотоматеріалами. …».

Сторони пояснили суду, що порушення, викладені в ОСОБА_4 планової перевірки додержання ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами №73/16 від 23.12.2016 не є предметом спору у справі.

Дії комісії у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо проведення перевірки, порядку та результатів позивачем не оскаржені.

Судом досліджено наказ Міністерства екології та природних ресурсів України №544 від 28.12.2016, в якому зазначено: «… 1.На підставі пункту 7 частини другої статті 16 Закону анулювати ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами таким субєктам господарювання: 1.1.ПП «ЕКОСТАНДАРТ - Т» (); 1.2.ТОВ «НВП «ХІМПРОММЕТ» (); 1.3.ТОВ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ» (). …» (а.с.28).

Позивачем надано до суду Ліцензію Міністерства екології та природних ресурсів України серії АЕ№460742 від 12.06.2015 (строком дії з 10.06.2013 по 10.06.2018), якою ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» надано право на операції у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, перевезення, зберігання) (а.с.22). При цьому, у Ліцензії зазначено адресу місцезнаходження позивача: 69068, Запорізька область, вул.Кругова, буд.165 (при цьому, сам населений пункт не зазначений).

Державний нагляд за додержанням органами державної влади чи державними колегіальними органами вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування (ч.1 ст.19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).

Відповідно до ч.7 ст.19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як зазначено у ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у цьому Законі нижчезазначені терміни вживаються в такому значенні: державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, позивач дійшов до хибної думки, ототожнюючи (поєднуючи) поняття «ліцензійного контролю», «державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та «податкового контролю», які за своєю природою та нормативним визначенням є різними.

Як передбачено п.3 ч.2 ст.6 Закону України №222-VIII від 02.03.2015 «Про ліцензування видів господарської діяльності», орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності: здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є: акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих субєктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії.

Комісією за результатами перевірки складено ОСОБА_4 про виявлення недостовірності даних у документах, поданих ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» із заявою про отримання ліцензії №73/16-1 від 23.12.2016, який і є підставою для прийняття рішення про анулювання Ліцензії Міністерства екології та природних ресурсів України серії АЕ№460742 від 12.06.2015. Дії членів комісії позивачем не оскаржувались.

У ч.4 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю). Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу».

Позивач не довів суду невідповідність дій посадових осіб відповідача вимогам ч.4 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Як зазначено у п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

До вказаних у п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючих органів не віднесено Міністерство екології та природних ресурсів України.

У п.3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 зазначено наступне: «3. Установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій».

Як у назві Закону України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», так і у його тексті, зазначено про правовідносини, які даним Законом України врегульовуються правовідносини щодо податкової реформи.

Всі норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 стосуються виключно контролюючих органів щодо зібрання податків і зборів і аж ніяк не Міністерства екології та природних ресурсів України щодо здійснення ліцензійного контролю.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №345 від 20.09.2016 «Про затвердження Плану-графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на IV квартал 2016 року» в частині призначення перевірки на ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» (а.с.23).

Пунктом 8 розділу ІІІ Закону України №76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

Відтак, дія зазначеного мораторію закінчилась 01.07.2015. Перевірки субєктів господарювання органами державного нагляду (контролю) мають проводитись відповідно до вимог чинного законодавства України.

Судом зясовано і у Повідомленні Департаменту екологічної безпеки Міністерства (вих.№7/4139-16 від 17.11.2016) зазначено, що ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» включено до плану проведення перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності.

Тобто не у період січня - червня 2015 року, про які йдеться у п.8 розділу ІІІ Закону України №76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Відтак, відповідачем правомірно здійснювались заходи з контролю за додержанням суб'єктом господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а отже, не підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ч.4 ст.118 КАС України якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

При вжитті 06.04.2017 заходів по забезпеченню позову суд виходив з того, що короткий та непередбачуваний строк набрання чинності рішенням про анулювання ліцензії робить неможливим невідкладне зупинення його дії в судовому порядку, що може завдати суттєві збитки позивачу, оскільки набрання чинності оскаржуваним рішенням призведе до розірвання всіх діючих договорів та перехід контрагентів до конкурентів позивача, та у разі якщо рішення відповідача буде визнане судом неправомірним, позивачу будуть заподіяні збитки у зв'язку із прийняттям відповідачем неправомірного рішення, які мають бути компенсовані з Державного бюджету України, що само по собі є негативним та може впливати на об'єктивність та неупередженість розгляду справи.

Оскільки судом спір вирішено по суті, необхідності у вжитті заходів, визначених ухвалою від 06.04.2017 по забезпеченню позову ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами», а саме - зупинення дії наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №544 від 28.12.2016 в частині анулювання ліцензії ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» до прийняття рішення по вказаній справі, наразі відпали.

Отже, вжиті судом заходи із забезпечення позову ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами» мають бути скасовані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 118, 158-163, 257 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр поводження з відходами» до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання неправомірними та часткове скасування наказів №345 від 20.09.2016, №544 від 28.12.2016 відмовити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр поводження з відходами» до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання неправомірними та часткове скасування наказів №345 від 20.09.2016, №544 від 28.12.2016, застосовані ухвалою суду від 06.04.2017 шляхом зупинення дії наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №544 від 28.12.2016 в частині анулювання ліцензії ТОВ «Регіональний центр поводження з відходами».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі 07.06.2017.

Головуючий суддя Л.О. Нестеренко

Суддя І.В. Садовий

Суддя М.О. Семененко