Справа № 465/1490/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6542/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Качмара В.Я.

суддів - Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року у справі за її позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

ВCТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова (далі - УПФ) у якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії державного службовця відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII) та скасувати рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; зобов'язати УПФ провести перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця на підставі статтей 37, 37-1 Закону №3723-XII.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 30.09.2011 вона перебуває на обліку в УПФ як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII. У зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям позивач з посиланням на норми ст.37-1 Закону №3723-XII звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної їй пенсії. Однак, 01.03.2017 отримала відмову, яка на переконання останньої порушує належне їй право на пенсійне забезпечення.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року №465/1490/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, просить скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її вимоги. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що право на перерахунок призначеної їй пенсії було надано законодавцем з моменту призначення такої пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийняті нових законів чи інших нормативно правових актів.

Позивач в судове засідання не з'явилась про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутньою на такому через сімейні обставини. На думку апеляційного суду, подане клопотання є необґрунтованим, оскільки про розгляд справи апелянт була повідомлена, завчасно ще 21.06.2017. Крім того, жодних доказів на підтвердження свого клопотання апелянтом суду надано не було, а справу може бути вирішено на основі наявних в ній доказів.

УПФ в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином, а тому, апеляційний суд, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що на час звернення позивача до УПФ із заявою про перерахунок пенсії, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів ПФУ щодо перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону №3723-XII.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 починаючи з 30.09.2011 перебуває на обліку в УПФ, як отримувач пенсії за віком, яка їй призначена відповідно до ст.37 Закону №3723-XII із розрахунку 86% від розміру заробітної плати.

23.02.2017 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок уже призначеної пенсії, додавши до такої заяви довідку про складові заробітної плати працюючого державного службовця на аналогічній посаді, з якої та вийшла на пенсію (а.с.4-10).

У відповідь на таке звернення УПФ відмовило у такому перерахунку посилаючись на відсутність відповідних норм у законодавстві, які б регулювали порядок перерахунку вже призначеної пенсії державним службовцям (а.с.6-8).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-XII (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Статтею 37-1 Закону №3723-ХІІ передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Зазначеною нормою ст.37-1 було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015, ст.37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Тобто, починаючи з 01.01.2015 змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в ст.37-1 Закону №3723-ХІІ (в редакції Закону №76-VIII), а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано КМУ.

Крім того, у відповідності до ст.90 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», який набрав чинності з 01.05.2016 та діяв на момент звернення позивачки до відповідача за перерахунком, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою.

За таких обставин, відповідач правомірно відмовив позивачці у перерахунку пенсії.

Крім того, така відмова не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді В. В. Ніколін
Д. М. Старунський

Повний текст виготовлений 10 липня 2017 року.