Справа № 459/2775/16-а
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5457/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Ніколіна В.В., Рибачука А.І.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Митниця) у якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил (далі - ПМП) від 21.09.2016 №3587/20917/16 (далі - Постанова) про притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі - МК) у виді штрафу у розмірі 8500 грн у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного проступку та закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що оскаржувана Постанова прийнята відповідачем без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил. Зазначає, що ним не було порушено строків транзиту вивезення транспортного засобу передбачених п.1 ч.1 ст.95 МК, так як належний йому автомобіль внаслідок поломки не міг бути вивезений за межі митної території України у строк передбачений нормами вищенаведеної статті. Також вказує, що Постанова винесена поза межами строку накладення адміністративних стягнень, встановленого ст.467 МК.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 21 березня 2017 року у справі №459/2775/16-а позов задоволено.

Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржила Митниця, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 порушив строки транзиту вивезення транспортного засобу за межі митної території України, що ним не заперечується, та на час прийняття Постанови не надав належних доказів непереборних обставин цього, а також не повідомив митний орган про такі обставини, що виключає звільнення його від адміністративної відповідальності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що строки накладення адміністративного стягнення на позивача за ПМП, передбачених ч.3 ст. 470 МК на момент винесення спірної постанови закінчилися, а тому постанова підлягає скасуванню.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.08.2016 державним інспектором Митниці Бутовою О.Ю. було складено протокол про ПМП №3587/20917/16 (далі - Протокол) щодо ОСОБА_1 у якому зафіксовано, що 09.04.2013 через митний пост «Рава-Руська» Митниці на територію України позивачем по смузі руху «зелений коридор» у режимі транзиту ввезено автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», кузов VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - Автомобіль). Згідно автоматизованої системи митного оформлення АСМО «Інспектор» та ЄАІС, і за результатами службового розслідування проведеного Митницею, встановлено, що вказаний транспортний засіб станом на 19.08.2016 за межі митної території України не вивезений та у інший митний режим згідно з нормами чинного законодавства не поміщений.

Відтак, позивач перевищив встановлений ст.95 МК строк доставки автомобіля більше ніж на 10 діб, чим порушено вимоги ч.3 ст.470 МК.

На підставі вказаного Протоколу, відповідачем 21.09.2016 було прийнято Постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ПМП, передбаченого ч.3 ст.470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Не погодившись із таким рішенням Митниці, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частиною 1 ст.381 МК передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежі, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Враховуючи, що позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб особистого користування без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, згідно чинного законодавства (що ним не заперечується), вказаний транспортний засіб перебуває на митній території України в митному режимі транзиту до моменту його вивезення з митної території України.

За змістом п.1 ч.1 ст.95 МК встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у ст.192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 3 ст.470 МК передбачено, що у разі перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 192 МК встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Позивач не заперечує той факт, що дійсно належний йому Автомобіль був ввезений на митну територію України 09.04.2013, однак внаслідок поломки такого, у нього не було можливості виконати вимоги строку транзитного перевезення передбаченого ст.95 МК. Разом з тим, звертає увагу на те, що після усунення усіх неполадок ним 11.05.2014 Автомобіль все таки був вивезений за межі митної території України.

Водночас, відповідач на такі посилання ОСОБА_1, зазначає, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за ПМП, передбаченого ч.3 ст.470 МК є повідомлення митного органу про факт аварії чи дії непереборної сили, а тому оскільки позивачем не виконано цього обов'язку, то і відповідно у відповідача не було можливості здійснити перевірку цих обставин.

Неправдивими є і відомості щодо вивезення Автомобіля 11.05.2014, оскільки як встановлено актом службового розслідування від 08.04.2016 (далі - Акт), що проводилось стосовно неправомірних дій інспектора Митниці, яким у період з 01.04.2014 по 30.09.2014 допущено порушення вимог митного законодавства щодо здійснення митних формальностей та пропуску за межі митної території України 16-ти транспортних засобів, одним з яких є і Автомобіль ОСОБА_1

Зі змісту Акта видно, що інспектором Митниці до бази даних АСМО «Інспектор» внесено запис про вивезення вказаного транспортного засобу, однак в дійсності Автомобіль митну територію України не покидав, що підтверджується відсутністю контрольного талона та інформацією щодо перетину кордону у вказаний період, яка надається Державною прикордонною службою України (а.с.19-73).

Щодо факту порушення відповідачем строків притягнення до адміністративної відповідальності та винесення Постанови поза межами строку то суд апеляційної інстанції вважає таке покликання позивача безпідставним, оскільки згідно ч.1 ст.467 МК, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилаючись на вищевказану норму ст.467 МК зазначає, що диспозиція вказаної статті містить вичерпний перелік триваючих правопорушень (статтями 469, 477-481, 485 МК), в який не входить ПМП, передбачене ст.470 МК.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що ст.467 МК не дає вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені статями 469,477-481,485 МК, а тому накладення стягнення за ПМП, передбачене ч.3 ст.470 МК не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення є обґрунтованим за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих.

Враховуюче те, що факт виявлення правопорушення мав місце 19.08.2016, то оскаржувана Постанова винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку для накладення адміністративного стягнення.

Факт ввезення на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку на час розгляду справи в суді першої інстанції - не заперечується позивачем. Посилання ж останнього на те, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК не може розглядатися як триваюче і вважається вчиненим на 11 день - є необґрунтованим, оскільки позивач не виконав обов'язок щодо митного вивезення за межі митної території України та розмитнення вищевказаного транспортного засобу в порядку встановленому законом.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то апеляційну скаргу належить задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити

Постанову Червоноградського міського суду львівської області від 21 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді В. В. Ніколін
А. І. Рибачук
Повний текст виготовлений 10 липня 2017 року.