Справа № 522/3445/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 р.м. ОдесаСправа № 522/3445/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Домусчі С.Д.

За участю: секретаря - Недашковської Я.О.

апелянта - ОСОБА_2

представника третьої особи - Шияновської Ю.О. (довіреність від 08.06.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеса від 13 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського Управління патрульної поліції у м. Одеса лейтенанта поліції Карпенка Владіслава Олеговича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у м. Одеса Карпенка Владіслава Олеговича Серії ЕАА №063987 від 21.02.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора поліції про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, а також без урахування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 13 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, постановою від 21.02.2017 року Серії ЕАА №063987, складеною інспектором лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у м. Одеса Карпенком В.О., застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. (а.с. 6).

Згідно вказаної постанови підставою для накладення адміністративного стягнення стало вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, 21.02.2017 року о 09:35 годині позивач, керуючи транспортним засобом CHERY EASTER номерний знак НОМЕР_1 по вул. Ак. Глушко, 29/А, проїхав прямо перехрестя зі смуги, яка вказує рух ліворуч, чим порушив п.п. «ґ» п. 8.4 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її необґрунтованою та такою, що прийнята з порушення вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правпорушення.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки вчинення позивачем адміністративного правопорушення належними чином зафіксоване відповідачем та фактично не спростовується позивачем, застосування адміністративного стягнення узгоджується із нормами Закону, а оскаржувана постанова винесена з повним дотриманням правил адміністративного законодавства, позовні вимоги є необґрунтованими та підстави для їх задоволення відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, виходячи з наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №13068 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п.п. «ґ» п. 8.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №13068 дорожні знаки (додаток 1) поділяються, зокрема, на інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Як вірно встановив суд першої інстанції та не заперечується сторонами, на місці виявлення адміністративного правопорушення регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою інформаційно-вказівного знаку (5.16), яким запроваджено напрямок руху через перехрестя, а саме по лівій смузі - дозволений рух ліворуч, по правій смузі - прямо та направо (а.с. 25).

При цьому, як вірно врахував суд першої інстанції, ці дві дорожні смуги розподілені вузькою суцільною лінією, яку в силу ч.ч. 4, 5 п. 1 Розділу 34 Правил перетинати забороняється.

Отже, здійснюючи рух до перехрестя по лівій смузі, позивач мав слідувати інформації дорожнього знаку (5.16), який в такому напрямку вказує водію здійснювати свій рух ліворуч через перехрестя.

Однак, і як не заперечується позивачем, вказані правила дорожнього руху позивач не виконав, перетнув суцільну лінію лівої смуги в бік правої і таким чином завершив переїзд прямо через перехрестя, чим порушив правила вказаного дорожнього знаку.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, оскільки позивач допустив порушення вимог дорожнього знаку, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача бути всі обставини для притягнення водія до відповідальності, накладення штрафу, у зв'язку із чим підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Водночас, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що накладення на позивача адміністративного стягнення відбулось із повним дотриманням вимог Закону.

Так, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила що відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що складання відповідачем оскаржуваної постанови без оформлення протоколу та не за місцезнаходженням відповідного органу відбулось у повній відповідності правил законодавства про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015, оскільки цим рішенням дано офіційне тлумачення місця розгляду адміністративної справи за обставин наявності в особи, яка встановила факт адміністративного правопорушення, обов'язку оформити це правопорушення відповідним протоколом, тобто за обставин, що не розповсюджуються на правовідносини у цій справі.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно не вбачав підстав для задоволення позову в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеса від 13 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.07.2017 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

С.Д. Домусчі