Справа № 425/1295/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року справа №425/1295/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 травня 2017 року у справі № 425/1295/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному про скасування протоколу про адміністративне правопорушення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2017 року ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному про скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 244522 та зобов'язання працівників патрульної поліції повернути водійське посвідчення (а.с. 3).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 травня 2017 року у відкритті провадження відмовлено, у зв'язку з тим, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с. 10).

Позивач із зазначеною ухвалою не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 30 травня 2017 року на направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначив, що працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення з наступними порушеннями: категорично відмовились допитати свідка ОСОБА_4, всі заміри дорожньої аварії проводились без учасників аварії, учасників аварії допитано після складання протоколу, а не спочатку, працівники поліції відмовились написати повне пояснення, яке, на думку апелянта, має значне значення. Крім того, апелянт посилається на п. 1 ч. 2 ст. 17 КАСУ, яким передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності (а.с. 14-15).

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції дійшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та дії працівників патрульної поліції щодо повернення посвідчення водія самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення ст.. 17 КАС України, якою визначену юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, тому даний позов не підлягає розгляду в порядку аміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає в захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 1 ч.1 ст. 109 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів та ін.

Згідно ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується.

Із матеріалів справи вбачається, що спір виник у зв'язку з складанням відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП.

Колегія суддів вважає правильним висновок судді суду першої інстанції про те, що вказаний спір не є адміністративним, оскільки відповідачем при складанні адміністративного протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які повинні бути розглянуті при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлення порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює його прав і обов'язків позивача, а тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та дії інспектора по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення ст. 17 КАС України, якою визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 20.10.2015 року, від 07.03.2017 року (справа № К/800/7947/14, К/800/1389/16).

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 345042 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП розглядається судом першої інстанції, за наслідками розгляду якого виноситься постанова суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок судді суду першої інстанції про необхідність відмови у відкритті провадження за даним позовом.

Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним, а тому вона є такою, що задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, ст. 199, 200, ст. 205, ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 липня 2017 року у справі № 425/1295/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць