Справа № 823/602/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/602/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - Відповідач, УДВС ГТУЮ у Черкаській області) про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Вельган О.В. про відкриття виконавчого провадження №53383874, прийняту 13.02.2017 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску Позивачем десятиденного строку звернення до суду з позовом про скасування рішення державного виконавця.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права. Підкреслює неврахування судом порушення Відповідачем порядку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, направлення її не на адресу реєстрації ОСОБА_2, а також факту її отримання членом сім'ї Позивача, а не останнім особисто.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась за їх відсутності у відкритому судовому засіданні без фіксування останнього за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Вельган О.В. від 13.02.2017 року відкрито виконавче провадження №53383874 з примусового виконання постанови від 21.09.2016 року ВП №51901171 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 284 126,65 грн. (а.с. 40). Копію даної постанови було направлено ОСОБА_2 16.02.2017 року на адресу, вказану у виконавчому документі - АДРЕСА_1, що підтверджується копією списку №155 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Черкаси-18 та фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» №0313 (а.с. 41).

При цьому, згідно роздруківки з веб-сайту ПАТ «Укрпошта» за наслідками пошуку за штрихкодовим ідентифікатором №656, рекомендований лист вручений адресату особисто 17.02.2017 року (а.с. 44).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, виходячи з положень ст. ст. 99, 181 КАС України дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позовну заяву подано після спливу десятиденного строку з дня, коли Позивач повинен був дізнатися про ухвалення оскаржуваної постанови.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 99 КАС України закріплено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, зокрема, і спеціальний процесуальний строк на подання відповідної позовної заяви закріплено положеннями ст. 181 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови державного виконавця у порядку ст. 181 КАС України, а відтак відповідна позовна заява повинна бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 дізналася або повинна була дізнатися про існування оскаржуваної постанови 17.02.2017 року, коли остання або член її сім'ї отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року №53383874.

Проте, Черкаським окружним адміністративним судом встановлено, що із вказаним позовом Апелянт звернувся до суду лише 13.04.2017 року, тобто поза межами встановленого десятиденного процесуального строку.

Оцінюючи посилання ОСОБА_2 на те, що зі змістом оскаржуваної постанови остання ознайомилася лише 10.04.2017 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №53383874, а також те, що рекомендований лист від 16.02.2017 року за №656 був направлений на адресу, за якою Позивач не проживає, у зв'язку з чим отриманий членом сім'ї ОСОБА_2, а не нею особисто, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як вже було зазначено раніше, положення процесуального закону пов'язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З наведеного випливає обґрунтованість твердження Позивача про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження повинна надсилатися боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Разом з тим, при вирішенні питання про дотримання процесуальних строків звернення до суду оцінка повинна надаватися, насамперед обставинам, що дають змогу встановити момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, зі змісту наведеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зі змісту виконавчого документа - постанови від 21.09.2016 року ВП №51901171 про стягнення з боржника виконавчого збору вбачається, що адресою ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 (а.с. 38). Саме на вказану адресу і направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2017 року, що підтверджується копією супровідного листа від 13.02.2017 року №807 (а.с. 39), а також листом ПАТ «Укрпошта» від 09.06.2017 року №238-Н, в якому, поряд з іншим, зазначено, що поштове відправлення №656 на ім'я ОСОБА_2 вручено її матері (а.с. 69). У зв'язку з викладеним посилання Апелянта на те, що її адресою реєстрації та фактичного місця проживання є АДРЕСА_2 з 21.08.2009 року (а.с. 70), а тому постанова про відкриття виконавчого провадження направлена не на ту адресу, є безпідставним. Доказів звернення до УДВС ГТУЮ у Черкаській області із заявою про зміну проживання ОСОБА_2 надано не було.

Крім того, у розрізі встановлених вище обставин, факт ознайомлення представника Позивача з матеріалами виконавчого провадження №53383874 лише 10.04.2017 року (а.с. 8) не спростовує висновок суду першої інстанції про те, що про існування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження Позивач дізнався або повинен був дізнатися 17.02.2017 року після отримання направленого на адресу, зазначену у виконавчому документі, супровідного листа від 13.02.2017 року №807 із постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2017 року №53383874.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

У рішенні від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід'ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 року №17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов'язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п'ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

В контексті наведених рішень Європейського суду з прав людини, колегія суддів звертає увагу на те, що винесена 13.02.2017 року постанова про відкриття виконавчого провадження №53383874 була отримана за визначеною у виконавчому документів адресою 17.02.2017 року, водночас позовну заяву про її скасування подано лише 13.04.2017 року, тобто зі значним порушенням десятиденного строку, встановленого процесуальним законом.

Оскільки протягом майже двох місяців зазначена обставина не вважалася такою, що порушує інтереси Позивача, за відсутності належного обґрунтування причин такого зволікання із оскарженням спірного рішення, судове провадження у межах спірних правовідносин матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 не подано належних доказів поважності пропуску встановленого приписами КАС України десятиденного строку звернення до суду із позовом про скасування постанови від 13.02.2017 року ВП №53383874, про існування якої Позивач дізнався або повинен був дізнатися 17.02.2017 року.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги та вважає за необхідне останню залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 155, 160, 167, 181, 195, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.