Справа № 638/3537/17
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.07.2017 Справа № 638/3537/17
Пр.. № 2-А-/638/324/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Семіряд І.В.

при секретарі - Романовій О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській область про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень щодо припинення виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо припинення нарахування та виплати йому пенсії за вислугу років з 1 січня 2016 року; зобовязати відповідача поновити його права, шляхом нарахування та поновлення виплати призначеної пенсії у встановлених розмірах з 01.01.2016р по 20.12.2016 року та судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до ст.94 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області була призначена пенсія за вислугою років. Умовою її призначення було звільнення зі служби відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992. На даний час він працює суддею Апеляційного суд Харківської області.

З 01.01.2016 року управління Пенсійного фонду України у Харківській області не перераховувало йому грошові кошти, при цьому субєкт владних повноважень не повідомляв про припинення виплати пенсії і причини таких дій.

04.01.2017 йому стало відомо про те, що 20.12.2016 року Конституційний Суд України виніс Рішення №7-рп/2016 року, згідно з яким визнано неконституційною нормою ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. У звязку з вищевикладеним 05.01.2017 року він звернувся до відповідача із відповідною заявою та просив відновити виплату призначеної і неправомірно призупиненої пенсії за вислугою років з 01.01.2016 р.

На його звернення начальник головного управління своїм листом №31/4-14 від 18.01.2017р. повідомив, що виплату пенсії буде забезпечено лише за період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року, оскільки згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Відповідач посилається на застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015р. і згідно з яким, тимчасово, у період з 01.04 2015р. по 31.12.2015р., особам, яким призначена пенсія у період роботи їх на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» пенсії не виплачуються.

Отже позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області протиправними.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначений у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні з підстав на якій вони посилаються у своїх запереченнях.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені у позові, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 02.11.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

З 01.01.2016 позивачу припинено виплату пенсії. За період з 20.12.2016 по 31.12.2016 відповідачем було поновлено виплату пенсії позивачу, сума доплати становила 1748,61 грн.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, суд виходить з такого.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 24.12.2015 р. № 911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 р., тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015р. і згідно з яким, тимчасово, у період з 01.04 2015р. по 31.12.2015р., особам, яким призначена пенсія у період роботи їх на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» пенсії не виплачуються.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911- VIII вищевказана норма продовжувала діяти з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 231-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

ОСОБА_4 № 231-VIII не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону «Про державну службу».

Таким чином, позивачу правомірно припинено виплату пенсії за вислугу років з 01.01.2016.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2016 № 21-948а16.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 р. у справі № 1-38/2016 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Положення першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо невиплати у 2016 році пенсії особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 20 грудня 2016 р., тобто саме з 20.12.2016 р. позивач має право на відновлення виплати пенсії.

Як зазначено вище, відповідачем відновлено виплату пенсії позивача у зв'язку з визнанням неконституційними положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо невиплати у 2016 році пенсії зазначеної категорії осіб, в тому числу позивачу, відповідачем здійснено нарахування позивачу за період з 20.12.2016 по 31.12.2016 у розмірі 1784,61 грн., а також здійснена виплата пенсії за цей період у січні 2017 р.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у поновленні виплати пенсії з 01.01.2016 по 19.12.2016, діяло виключно в межах діючого законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 94, 99, 104, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України; Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській область про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень щодо припинення виплати пенсії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Семіряд І.В.