Справа № 810/3979/16
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3979/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Безименної Н.В.., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 р. по справі за її позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /1350 від 19.12.2013, згідно з яким позивачці визначено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у загальній сумі 330 597, 13 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на її думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позову.

При цьому апелянтка посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2006 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 014/04-1/1911, згідно з яким позивачка одержала кредит в доларах США та зобов'язувалась сплачувати проценти за користування ним.

Станом на 25.05.2012 її заборгованість за вказаним кредитним договором складала 194 509, 05 доларів США, що в національній валюті України за курсом НБУ на 25.05.2012 становило 1 554 613, 58 грн., з яких:

21 158, 89 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день укладення договору було еквівалентним 169 112,43 грн. - зобов'язання зі сплати тіла кредиту (основне зобов'язання);

54 796, 78 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день укладення договору було еквівалентним 437 963,26 грн. - зобов'язання зі сплати відсотків за користування кредитом;

947 537,85 грн. - зобов'язання зі сплати пені по кредиту.

25.05.2012 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і позивачкою було укладено додатковий договір до кредитного договору від 05.12.2006 № 014/04-1/1911 про припинення зобов'язань за вказаним кредитним договором, внаслідок чого припинено всі та кожне із зобов'язань за кредитним договором, а кредитний договір визнано сторонами розірваним.

Таким чином, залишок боргу ОСОБА_3 перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором від 05.12.2006 № 014/04-1/1911 у загальній сумі 1 554 613,58 грн. було анульовано (прощено) кредитором.

У зв'язку з укладанням вищевказаного договору, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" письмово роз'яснили позивачці, що сума прощеного боргу вважатиметься доходом, який підлягає декларуванню та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Крім того, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подав до податкового органу податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою № 1-ДФ за 2-й квартал 2012, в якому повідомив про виплату ОСОБА_3 доходу за ознакою "126" (додаткове благо) у сумі 1 554 613, 58 грн.

Як з'ясовано судом, ОСОБА_3 декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік до податкового органу не подавала, суму прощеного боргу в якості одержаного доходу не декларувала.

14.11.2013 посадовими особами ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79 ПК України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання правильності та повноти визначення ОСОБА_3 суми податку на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування 2012 (акт перевірки від 14.11.2013 № 1001/1702/НОМЕР_1).

Згідно висновків Акту перевірки від 14.11.2013, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачкою норм податкового законодавства, а саме: пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.4.8 п. 168.4 ст.168 ПК України, що виявилось у заниженні річного оподатковуваного доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за 2012, на суму 1 554 613,58 грн., та призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 264 069,71 грн.

На підставі вказаного, ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.12.2013 № /1350, згідно з яким позивачці збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування" на загальну суму 330 597,13 грн., з яких: 264 069,71 грн. - за основним платежем; 66 527 грн. - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його до вищестоящих податкових органів в адміністративному порядку, однак за результатом розгляду скарг податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарги - без задоволення.

У подальшому ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом.

Судом також встановлено, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2014 в адміністративній справі № 810/5069/14 суд присудив стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України податкову заборгованість у сумі 331 100,42 грн. (відмінність у сумах виникла внаслідок застосування до позивача штрафних санкцій за неподання податкової звітності).

Вказана постанова законної сили не набрала, оскільки була оскаржена в апеляційному порядку. На момент розгляду і вирішення даної справи провадження в адміністративній справі № 810/5069/14 в суді апеляційної інстанції зупинено до набрання законної сили рішенням по даній справі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач діяв в межах та спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується р. ІV ПК України, згідно з п. 64.1 ст. 164 якого загальний оподатковуваний дохід платника податку - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції, що діяла на момент укладення угоди щодо анулювання боргу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Положеннями пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що додаткове благо - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами р. IV Кодексу).

Однак, з аналізу положень абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України вбачається, що анулювання кредитором суми боргу платника податку законодавець прямо ототожнив з додатковим благом для цілей оподаткування, і не передбачив жодних виключень чи особливостей для визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб щодо анульованого боргу в залежності від природи боргового зобов'язання (кредит, відсотки чи пеня).

Законом України від 09.04.2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015, внесено зміни до Кодексу в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, а саме: підрозділ 1 р. XX "Перехідні положення" Кодексу доповнено п. 8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 01.01.2014.

Дія абз. 1 цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015".

Таким чином, до 01.01.2015 операції з прощення (анулювання) боргу за відсотками та пенею за кредитами в іноземній валюті становили об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки 25.05.2012 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) позивачки, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абз. «д» п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27.04.2016 у справі № К/800/14115/15.

Обгрунтовуючи свою позицію, апелянтка посилається на положення пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, згідно з яким сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Колегія суддів не пристає на таку позицію апелянтки, оскільки вказаної норми не існувало на момент виникнення спірних правовідносин і з'явилася вона в Податковому кодексі України лише у травні 2015 на підставі вищезгаданого Закону України від 09.04.2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", а тому вказана норма не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Також апелянтка посилається на положення пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України, згідно з якими до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Колегія суддів вважає посилання апелянтки на вказану норму є помилковими, оскільки цими положеннями регулюються питання оподаткування доходу, який одержує платник податків у вигляді відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, а це не відповідає обставинам справи, оскільки ОСОБА_3 не одержувала дохід у вигляді відсотків, а навпаки була зобов'язаною особою, якій був прощений (анульований) борг.

Таким чином, колегія суддів вважає, висновок відповідача про те, що ОСОБА_3 порушила вищенаведені вимоги податкового законодавства правомірним, тому підстави для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 12.07.2017.

Головуючий-суддя: І.В. Саприкіна

Судді: Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.