Справа № 479/529/17
Суддя: Репушевська О. В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-а/479/11/17
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2017 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої судді Репушевської О.В.;

при секретарі Штуфра А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кривоозерської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача, мотивуючи тим, що відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він як учасник бойових дій має право на отримання одноразової грошової щорічної допомоги до 5-го травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, однак у 2017 році така допомога виплачена йому не в повному обсязі. Нарахувати відповідну допомогу УСЗН відмовилось, тому позивач просить визнати таку відмову неправомірною і зобов'язати відповідача перерахувати і доплатити йому зазначену щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням раніше виплачених сум.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила відмовити в задоволенні позову. У письмових запереченнях зазначила, що позивачу як учаснику бойових дій, виплата одноразової щорічної державної допомоги, яка виплачується до 5-го травня, проводилась у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України" відповідно до Бюджетного кодексу України. Постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05 квітня 2017 року розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій був встановлений на рівні 1200 грн., відповідна сума виплачена ОСОБА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується даними посвідчення серії МВ №042869, виданого Головним управлінням Національної гвардії України 13 серпня 2015 р..

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі Закон №3551-ХП) держава повинна виплачувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком учасникам бойових дій. Відповідні нарахування та виплату проводить Управління соціального захисту населення. Судом встановлено, що 19 квітня 2017 р. позивачу розмір разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій був встановлений та виплачений на рівні 1200 грн..

За даними відповідача встановлено, що нарахування і виплата щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня проводиться з урахуванням положень Закону України "Про державний бюджет" на відповідний рік, Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 та іншими нормативно-правовими актами. Так, згідно прийнятих Урядом рішень виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня передбачена, а саме: учасникам бойових дій та іншим особам у розмірі 1200 гривень.

За положеннями ч.1, 2 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із діючою редакцією ст.12 Закону №3551-XII , з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений положеннями ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" і встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положеннями ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01 травня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність - 1312 гривень.

В той же час, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №79 - VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551 -XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За положеннями п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються лише на цілі, визначені бюджетними призначеннями та відповідно до ст.23 цього ж Кодексу, будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до положень ч.1 ст.117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів №223 від 05 квітня 2017 року встановлено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1200 грн.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги, що Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів, є обов'язковими для виконання на всій території України для органів державної влади при виконання ними своїх функцій, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Так, в Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст.46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст.21 Конституції України.

Конституційним Судом України у Рішенні від 25 січня 2012 року у справі №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кайртан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, наведені вище норми матеріального права, Рішення Конституційного Суду України та практика Європейського суду з прав людини дають підстави для висновку, що у 2017 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачу як учаснику бойових дій, відповідно до ст.12 Закону № 3551 - -XII, повинна здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Управління соціального захисту населення Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області при здійсненні ОСОБА_1 виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, діяло правомірно в межах Закону та здійснило виплату цієї допомоги у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8 -11, 17, 18, 69, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кривоозерської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :