Справа № 826/5110/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 липня 2017 року № 826/5110/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у м.Києві

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у м.Києві (надалі - ГУ НП у м.Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він не скоював вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Порушення кримінального провадження не є підставою для звільнення, оскілки не доведено обвинувальним вироком в порядку кримінального провадження. З огляду на викладене позивач вважає оскаржуваний наказ необґрунтованим та протиправним.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених в письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення №1.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва 22.09.2016р. залишено без задоволення клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України Хавіна В.О. про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади з вилученням службового посвідчення.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03.11.2016р. ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 22.09.2016р., якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Генеральної прокуратури України Хавіна В.О. про відсторонення ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури Хавіна В.О. - залишено без задоволення.

Наказом від 24.11.2016р. №939о/с ОСОБА_1 відповідно до ст.67 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції звільнено з посади поліцейського взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення №1. Підстава звільнення: розпочате 21.12.2012р. Прокуратурою м.Києва кримінальне провадження №0001641.

Пунктом 91 зазначеної Інструкції передбачено, що текст наказу (розпорядження) з питань основної діяльності установи та з адміністративно-господарських питань складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої. У констатуючій частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу.

У кожному пункті наказу (розпорядження) з кадрових питань зазначається підстава щодо його видання (заява працівника, контракт, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо) (п.101 даної Інструкції).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України (ч.3 даної статті).

Відповідно до ч.1 ст.67 Закону України «Про національну поліцію» зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі:

1) звільнення поліцейського з посади у зв'язку з виконанням дисциплінарного стягнення або виконанням висновку поліцейської комісії про невідповідність займаній посаді, якщо до кінця визначеного строку виконання дисциплінарного стягнення або протягом десяти днів з дня ухвалення висновку про службову невідповідність не вирішено питання про подальше проходження ним служби;

2) повернення поліцейських, які відповідно до закону були відряджені (прикомандировані) до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади (закладів, установ) або органів місцевого самоврядування на час виконання відповідних повноважень на постійній основі із залишенням їх на службі в поліції;

3) застосування до поліцейського тримання під вартою як запобіжного заходу;

4) якщо поліцейський відсутній за місцем проходження служби та за місцем проживання і більше десяти днів близьким родичам невідомо, де він перебуває, - до повернення поліцейського (у разі неприйняття іншого рішення про подальше проходження ним служби в поліції) або до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим;

5) скорочення штатних посад, що займають поліцейські, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показниками), якщо немає можливості перемістити таких осіб на вакантні посади, - до закінчення відпустки по догляду за дитиною.

Порядок складання наказів по особовому складу регулюється Інструкцією з діловодства, затвердженою Постановою Кабінету міністрів України від 30.11.2011р. №1242 «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади».

Як вбачається з оскаржуваного наказу від 24.11.2016р. №939 о/с як підставу звільнення зазначено: кримінальне провадження №0001641, розпочате Прокуратурою м.Києва 21.12.2012р. Тобто, в оскаржуваному наказі не зазначено підставу його видання, а розпочате кримінальне провадження, на думку суду не може бути підставою для винесення наказу.

Оскільки у відповідності до ч.1 ст.70 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов'язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Частиною 4 ст.70 Закону України «Про національну поліцію» відсторонення поліцейського від виконання службових обов'язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов'язків за займаною посадою.

Згідно ч.1 ст.17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відсторонення від виконання обов'язків за посадою може бути застосовано до поліцейського в разі вчинення ним грубого дисциплінарного проступку, а також у випадках, коли вчинений поліцейським дисциплінарний проступок унеможливлює виконання посадових (функціональних) обов'язків ним або іншим працівником поліції, а також коли виконання поліцейським посадових (функціональних) обов'язків перешкоджає встановленню обставин учиненого ним дисциплінарного проступку і виявленню причин та умов, що сприяли його вчиненню.

Відсторонення від виконання обов'язків за посадою оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування (ч.2 даної статті).

Як встановлено, судом та підтверджується вищезазначеними ухвалами суддів, позивача не було відсторонено від виконання службових обов'язків, що підтверджується відсутністю прийнятих наказів про відсторонення позивача від займаної посади, натомість позивача було звільнено зі служби.

Крім того, у відповідності до Інструкції, а саме п.102 під час ознайомлення з наказом (розпорядженням) згаданими у ньому особами на першому примірнику наказу чи на спеціальному бланку проставляються їх підписи із зазначенням дати ознайомлення.

Судом встановлено, що не спростовано представником відповідача, на оскаржуваному наказу відсутній підпис позивача про його ознайомлення.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу та набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення такої особи до кримінальної відповідальності є різними підставами для притягнення її до відповідальності у вигляді звільнення.

Так, правовою підставою для звільнення особи за вчинення проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу є наявність в її діях (бездіяльності) складу такого проступку, а для звільнення особи у зв'язку з вчиненням нею кримінального правопорушення, набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що підставою для звільнення позивача зі служби стало те, що відносно нього порушено кримінальне провадження. Однак, відсутність при цьому рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить презумпції невинуватості, регламентованій ч.1 ст.62 Конституції України.

Крім того, відносно позивача не проводилось службове розслідування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу від 24.11.2016р. №939 о/с.

У ч. 2, 7 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Пунктом 24 Положення №114 регламентовано, що в разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Протиправність наказу від 24.11.2016р. №939 о/с прямо вказує на наявність правових підстав для задоволення позову в частині поновлення позивача на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення №1.

Відповідно до виписки за договором №585-08/БВ16 позивач отримав в вересні, жовтні 2016р. заробітну плату в розмірі 6711,04грн.

Період вимушеного прогулу становить з 24.11.2016р. по 11.07.2017р., тобто 6 місяців, отже позивачу належить до виплати за період вимушеного прогулу 40266,24грн.

Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже постанова в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

За правилами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.69-71, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м.Києві від 24.11.2016р. №939 о/с.

Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення №1.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м.Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме 24.11.2016р. по 11.07.2017р. в сумі 40266,24грн.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 полку поліції особливого призначення №1 та стягнення з Головного управління Національної поліції у м.Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6711,04грн. звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій