Справа № 823/288/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/288/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

06 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги та середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_2 вихідної допомоги при звільненні, у зв'язку з скороченням; стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожні повні дванадцять календарних років служби; стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової (вихідної) грошової допомоги з 06 листопада 2015 року по день фактичного розрахунку.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, при цьому вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що ОСОБА_2 прийнята на службу в органи внутрішніх справ згідно наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 178 о/с від 30.07.2003. Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 170 о/с від 20.06.2014 позивач призначена на посаду оперуповноваженого сектору КМСД Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС.

В подальшому, наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 236 о/с від 28.08.2015, з урахуванням наказу № 243 о/с від 04.09.2015, позивачеві надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 28.08.2015 по 18.06.2018.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою для прийняття такого наказу зазначено Закон України "Про Національну поліцію".

Позивач оскаржила рішення про її звільнення до суду.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі № 823/5359/15, адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за пунктом 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області вирішити питання щодо обов'язкового працевлаштування ОСОБА_2. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016, вказану постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 в частині задоволення позовних вимог скасовано, у задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовлено. Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку за 2014 та 2015 роки - змінено в частині мотивів відмови. В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.10.2016 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016 скасовано, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 залишено в силі. Дана Ухвала Вищого адміністративного суду набрала законної сили 27.10.2016.

Разом із тим, у лютому 2017 року, посилаючись на те, що під час звільнення позивачу не було виплачено одноразову (вихідну) грошову допомогу, ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки станом на день звернення позивача до суду, вже було визнано протиправним та скасовано наказ на підставі, якого позивача було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України, то правові підстави для стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні, позаяк єдиною підставою для її виплати є факт звільнення працівника, який, на момент розгляду і вирішення справи, відсутній. Поряд із цим, суд дійшов висновку про те, що оскільки, у зв'язку із скасуванням наказу про звільнення позивача, у відповідача був відсутній обов'язок виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, то і вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги, задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (тут і далі - у редакції на час виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом наведених правових норм, підставою для виплати одноразової грошової допомоги, про стягнення якої з відповідача ставить питання позивач у межах даного спору, є звільнення, при цьому юридичний факт звільнення оформлюється відповідним наказом роботодавця.

Крім того, для цілей нарахування та виплати зазначеної одноразової грошової допомоги при звільненні, важливим є зазначені у наказі відомості щодо статті звільнення та календарної вислуги років.

Проте, як правильно установлено судом, станом на час звернення позивача із даним позовом у лютому 2017 року, наказ УМВС України в Черкаській області № 312 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за пунктом 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ було визнано незаконним та скасовано, а також зобов'язано УМВС України в Черкаській області вирішити питання щодо обов'язкового працевлаштування ОСОБА_2 згідно із постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі № 823/5359/15, яку залишено в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.10.2016.

З цього приводу колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 8 грудня 2009 року (справа 21-1573во09) про те, що у разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

За правилами ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України.

За таких обставин, враховуючи, що станом на час звернення позивача із даним позовом судове рішення у справі № 823/5359/15 вже набрало законної сили, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у суду на час розгляду і вирішення даної справи правових підстав для стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги при звільненні, з огляду на відсутність на цей момент юридичного факту звільнення позивача (такий факт існував лише до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі № 823/5359/15) та фактичну відсутність наказу із відомостями щодо статті звільнення та календарної вислуги років.

Іншими словами, суд не в праві посилатися на визнаний незаконним і скасований судом акт індивідуальної дії, як підставу стягнення коштів, оскільки такий не породжує правових наслідків з моменту прийняття.

З цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що вона набула право на отримання згадуваної одноразової грошової допомоги при звільненні, яка протиправно їй не була виплачена у день звільнення.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги, судова колегія виходить з такого.

За правилами частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом установлено, що згідно з платіжними дорученнями № 2 та № 3 від 30.03.2017, копії яких наявні у матеріалах справи, 30.03.2017 було здійснено зарахування на картковий рахунок позивача вихідної допомоги в сумі 10 250 грн. 19 коп. Крім того, апеляційному суду позивачем надано виписку по рахунку, з якої слідує, що 04.05.2017 на її картковий рахунок було зараховано 6426,89 грн. вихідної допомоги.

Поряд із цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову і у цій частині, так як, за змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України для розрахунку часу затримки виплати вихідної допомоги, потрібно встановити: 1) момент, з якого така виплата повинна була бути здійсненна - у даному випадку - це день звільнення; 2) момент фактичного розрахунку.

Так як на час розгляду і вирішення даної справи юридичний факт звільнення позивача відсутній, то і правові підстави для висновку про порушення відповідачем строку здійснення таких виплат також відсутні.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги та середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 10 липня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.