Справа № 333/1675/17 (2-а/333/109/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2017 рокусправа № 333/1675/17 (2-а/333/109/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Шевченківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати і виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію за віком, починаючи з 25.08.2016 року, з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії (з 2014 по 2016 роки), з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що при розрахунку пенсії за віком позивачу був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік. Однак даний розрахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач звернувся до нього з заявою про призначення іншої пенсії за іншим законом. Посилається на правову позицію ВСУ від 09.06.2015 року у справі №21-550а15.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивач перебуває на обліку з 27.02.2007 року та отримує пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788ХІІ. З урахування вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 нарахування пенсії позивачу припинялося у зв'язку з працевлаштуванням на просади, які дають право на призначення такої пенсії. Вважає, що при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно з Законом №1058 не може бути здійснений з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Оскільки пенсія позивачу призначена в 2007 році, для її розрахунку використовувався показник середньої заробітної плати за 2006 рік, отже при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком також застосовується показник за 2007 рік.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 з 27.02.2007 року перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному УПФУ м. Запоріжжя та отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 25.08.2016 року, після досягнення пенсійного віку, позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення з пенсії за вислугою років та призначення пенсії за віком, згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивача було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та листом за вихідним номером 222/Л-9 від 04.10.2016 року повідомлено про те, що при призначенні пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік.

Позивач вважає застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік при призначенні пенсії за віком неправомірним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

- пенсія за віком;

- пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Однак колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не зверталася з заявою про перехід з одного виду пенсії на інший.

Пенсія позивачу була призначена за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Отже пенсія у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не призначалася.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Слід взяти до уваги, що після призначення пенсії за вислугу років, позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з доводами Пенсійного фонду викладеними в апеляційній скарзі щодо необхідності застосування частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» під час нарахування пенсії позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Верховним Судом України висловлена правова позиція щодо подібних правовідносин у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник