Справа № 822/1653/15
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1653/15

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

05 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представника відповідача: Калужської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Восход Трейдінг" до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Восход Трейдінг" звернулося до суду з позовом до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області, в якому просило: визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Славутської ОДПІ від 16 лютого 2015 року № форма "В4", яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 276043 грн.; визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Славутської ОДПІ від 16 лютого 2015 року № форма "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 5164969,50 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 1721656,50 грн., на загальну суму 6 886 626 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року позов задоволено, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2016 року касаційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області - задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 року у справі № 822/1653/15 - скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила рішення суду скасувати, а провадження закрити.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду - визнати нечинною та проводження у справі закрити, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, в період з 19.12.2014 року по 05.01.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Восход Трейдінг" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при проведенні взаєморозрахунків із ТОВ "Догмат Плюс", ТОВ "Вейлер", ТОВ "Гранд Крістал", ТОВ "Сіндар Тур", про що складено акт № 74/22/38920648 від 26.01.2015 року, яким встановлено порушення п.198.1-п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ в сумі 3719356 грн., в т.ч., за червень 2014 року в сумі 1143485 грн., за липень 2014 року - в сумі 1419387 грн., за вересень 2014 року - в сумі 115684 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.02.2015 року № (яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 3443313 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1721656,5 грн.), та № (яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 276043 грн.).

Однак, товариство вважаючи податкові повідомлення-рішення незаконними та такими, що порушують його права, звернулося з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Разом з тим, наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Восход Трейдінг" (покупець) та: із ТОВ "Вейлер" (продавець) укладений договір поставки товару №150514 від 15.05.2014 року; із ТОВ "Догмат Плюс" (продавець) укладений договір поставки товару №200514 від 20.05.2014 року; із ТОВ "Гранд Крістал" (продавець) укладений договір поставки товару №230614 від 23.06.2014 року; із ТОВ "Сіндар Тур" (продавець) укладений договір поставки товару №220714 від 22.07.2014 року.

Відповідно до вимог цих договорів продавець зобов'язався передати товар у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар. Найменування, кількість та ціна товару вказується в накладних. За цими договорами поставлялись комплектуючі та деталі для виробництва сантехнічної продукції в асортименті.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо безпідставності доводів податкового органу про фіктивний характер взаємовідносин позивача з його контрагентами, яке ґрунтується на інформації, зафіксованій у актах ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів м. Києва №484/26-56-22-01-05/38910577 від 12.09.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Догмат Плюс", №490/26-56-22-01-03/39123844 від 16.09.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Вейлер", а також листах ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів м. Києва №4715/7/26-57-22-04-21 від 19.09.2014 року щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "Гранд Крістал", та від 22.09.2014 року, 04.11.2014 року щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "Сіндар Тур", з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи відносно ТОВ "Гранд Крістал" та ТОВ "Сіндар Тур" винесено судові рішення у справах №826/9470/15 та №826/9469/15, якими визнано протиправними дії податкових органів щодо проведення зустрічних звірок цих підприємств та складання за їх результатами податкової інформації.

Таким чином, акти про неможливість проведення зустрічної звірки або інша податкова інформація, у тому числі про відсутність платника за місцезнаходженням, не можуть бути підставою для висновків про нереальність господарської діяльності, якщо існують первинні документи на підтвердження реального змісту господарської операції.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що покупець товару не володіє повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням контрагентом (або контрагентами у ланцюгу постачання товару) вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства (в т.ч. його перебування за зареєстрованим місцезнаходженням), і не може у подальшому зазнавати відповідних негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність такого контрагента. Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод, може слугувати підставою для негативних наслідків для такого платника. При цьому такий висновок може ґрунтуватись лише на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів вважає неогрунтованими і посилання податкового органу на відсутність у контрагентів позивача необхідних та достатніх матеріальних, технічних та трудових ресурсів для проведення господарських операцій, оскільки вказані доводи ґрунтуються не на безпосередньому дослідженні та перевірці технічних, матеріальних та інших можливостей контрагентів позивача, а на інформації з податкових баз та вищезгаданих актів та листів інших податкових органів, що не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Водночас, твердження податкового органу відносно того, що номенклатура та об'єми товарно - матеріальних цінностей, вказаних у товарно - транспортних накладних, наданих позивачу перевізником, не відповідають фізичним можливостям перевезення такого об'єму вантажу автомобілями є безпідставними, оскільки товарно - транспортні накладні не є документами бухгалтерської звітності, які підтверджують придбання товарів, а є лише супровідними документами, які підтверджують факт перевезення товару, при цьому відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того факту, що поставки товарів в дійсності не проводились.

Таким чином, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підставності задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, 13.09.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи № 8001160, що підтверджується витягом з ЄДР.

Пунктом 5 частини 1 статті 157 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (ч.3 ст.157 КАС України).

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

В ст. 203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання нечинною постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіксальної служби у Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року визнати нечинною, а провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Восход Трейдінг" до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 липня 2017 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.