Справа № 823/2042/16
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2042/16 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Колос Чигиринщини" до Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа - ОСОБА_3, товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та положення ст. 197 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.05.2011 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ПП "Колос Чигиринщини" (орендар) укладено договір оренди землі №12, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 5 років, загальною площею 1,8888 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 03.08.2011 року за №00171.

У період дії зазначеного договору оренди землі 25.05.2011 року державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції прийнято рішення індексний номер 29383451 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" право оренди на вищезазначену земельну ділянку згідно з договором оренди від 11.04.2016 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій, регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 року № 161-XIV (далі - Закон №161), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон №1952).

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону №161 орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки, як передбачено ч. 5 ст. 6 Закону № 161 підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вказана норма повністю кореспондується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Тобто право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Судом першої інстанції встановлено, що у відділі Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 03.08.2011 року за №00171 зареєстровано за ПП "Колос Чигиринщини" право оренди вищезазначеної земельної ділянки.

Разом з тим, оскаржуваним рішенням від 22.04.2016 року (в період дії договору оренди землі від 25.05.2011 укладеного з фізичною особою ОСОБА_3 та ПП "Колос Чигиринщини") зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" право оренди вищевказаної земельної ділянки згідно з договором від 11.04.2016 року.

За приписами ст. 17 Закону №161 об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, в даному випадку товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" набуло права оренди земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 - 22 квітня 2016 року, тобто після прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення (індексний номер 29383451 від 22 квітня 2016 року) - отже під час дії договору оренди з ПП "Колос Чигиринщини".

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт передачі від ПП "Колос Чигиринщини" земельної ділянки до ТОВ СП "Нібулон", а також відомостей припинення договору оренди землі з ПП "Колос Чигиринщини".

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що реєстрація права оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 за ТОВ СП "Нібулон", зумовила одночасне існування права користування земельною ділянкою декількома суб'єктами господарювання, що є порушенням чинного законодавства, а також інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно.

Статтею 15 Закону №1952 передбачалось, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону №1952 державній реєстрації підлягали виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі (п. 3 ч. 3 ст. 10 зазначеного Закону).

Верховний Суд України у постанові від 29.09.2015 року по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Суд першої інстанції вірного дійшов висновку про те, що здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна є не правом, а обов'язком державного реєстратора.

Разом з тим, в порушення вимог законодавства України, державний реєстратор Чигиринської міської ради при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного 11.04.2016 року між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" належним чином не перевірив наявність права оренди на дану земельну ділянку за ПП "Колос Чигиринщини", внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

В матеріалах справи відсутні докази недійсності (не чинності) або розірвання договору оренди землі від 25.05.2011 року №12, що був укладений між ОСОБА_3 та ПП "Колос Чигиринщини".

Між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" відсутній спір про право оренди вищезазначеної земельної ділянки, оскільки позивачем оскаржується виключно порушення суб'єктом владних повноважень порядку здійснення державної реєстрації речових прав (подвійна реєстрація).

Щодо посилань апелянта на постанову Миколаївського окружного адміністративного від 06 червня 2011 року у справі № 2а-4126/111470 (адміністрований позов товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" до відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії), колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного від 06 червня 2011 року задоволено повністю адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" до відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в не скасуванні державної реєстрації договорів оренди землі, які були укладені між власниками земельних ділянок та ПП «Колос Чигиринщини». Зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області скасувати державну реєстрації договорів оренди землі. Визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає в нездійсненні державної реєстрації договорів оренди землі (№ 17297421 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Даною постановою, зокрема, зобов'язано скасувати державну реєстрацію договору оренди № 33 від 01 вересня 2006 року щодо земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1, який було укладено між ОСОБА_3 та ПП «Колос Чигиринщини».

Однак на момент вчинення державним реєстратором реєстрацій дій між ОСОБА_3 та ПП «Колос Чигиринщини» діяв інший договір оренди землі № 12 від 25 травня 2011 року, який було зареєстровано 03 серпня 2011 року у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 00171.

Апелянтом не надано судового рішення щодо скасування державної реєстрації договору оренди землі № 12 від 25 травня 2011 року.

Щодо посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що даний спір не є публічно-правовим спором, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд України неодноразово розглядав справи щодо оскарження дій державного реєстратора у подібних (ідентичних) з даною справою правовідносинах (постанови від 29.09.2015 року у справі № 21-760а15 та від 15.11.2016 року у справі № 21-3030а16). Розглядаючи дані справи, Верховний Суд України виходив з того, що вони є справами адміністративної юрисдикції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги приватного підприємства "Колос Чигиринщини".

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.