Справа № 826/20378/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Подільського районного управління юстиції Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відповідач, Подільський РУЮ ДВС), третя особа - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - Третя особа, ПАТ «КБ «Надра») про скасування постанови головного державного виконавця Подільського РУЮ ДВС Бабенко О.О. про відкриття виконавчого провадження №52678285 від 18.10.2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.05.2017 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що закінчення строку дії виконавчого напису нотаріуса унеможливлює відкриття виконавчого провадження з його виконання не зважаючи на попереднє його пред'явлення до виконання.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального права, а саме - невірне застосування до спірних правовідносин положень ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останніми передбачено поновлення перебігу строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у випадку такого пред'явлення.

У судовому засіданні представник Апелянта наполягав на необхідності задоволення вимог апеляційної скарги у повному обсязі.

Позивач та його представник проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, постановою головного державного виконавця Подільського РВ ДВС Бабенко О.О. від 18.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52678285 з виконання виконавчого напису №330, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 18.03.2014 року (а.с. 8). Згідно даного виконавчого напису від 18.03.2014 року №330 загальна сума заборгованості, яку необхідно перерахувати на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «Надра», складає 1 874 168,17 грн. (а.с. 9). Строк пред'явлення виконавчого напису до виконання визначено протягом 1 року.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 17, 18, 19, 22, 23, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 VIII, ст. 91 Закону України «Про нотаріат», ряду положень затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд першої інстанції що Відповідачем правомірно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки строк пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання сплинув.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписи абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону визначають, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

За правилами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 18 Закону у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до п. 4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, у редакції, що був чинний на момент видачі виконавчого напису (далі - Порядок №296/5) виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. п. 5.1, 5.2 Порядку №296/5 виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Приписи ч. 1 ст. 25 Закону визначають, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання регламентовані ст. 22 Закону, згідно п. 1 ч. 1 якої виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 9 Порядку №296/5 закріплено, що виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису.

Поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого напису до виконання провадиться відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» і статті 371 Цивільного процесуального кодексу України.

Наведені положення Порядку №296/5 повністю узгоджуються з приписами ст. 91 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 23 Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, судом першої інстанції було залишено поза увагою, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Наведена позиція щодо застосування вказаних норм права викладена у постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 року у справі №910/18165/13.

Крім того, аналогічні за своїм змістом положення містяться у ч. ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у своїх запереченнях проти позову ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 16-18) наголошував, що виконавчі провадження щодо виконавчого напису від 18.03.2014 року №330 відкривалися державними виконавцями Подільського РВ ДВС 14.04.2014 року (а.с. 19), 20.10.2015 року (а.с. 20) та 18.10.2016 року (а.с. 21). Разом з тим, надавши невірне тлумачення приписам ст. 23 Закону та ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, суд першої інстанції залишив наведені доводи поза увагою, не надавши їм належної оцінки та не з'ясувавши результатів вчинення виконавчих проваджень з виконання виконавчого напису від 18.03.2014 року №330, у зв'язку з чим судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Вперше постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції виконавче провадження №42947507 з виконання виконавчого напису від 18.03.2014 року №330 було відкрито 14.04.2014 року (а.с. 92). Разом з тим, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції від 16.10.2014 року ВП №42947507 виконавчий документ було повернуто у зв'язку з забороною звернення стягнення на майно Позивача в силу приписів Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с. 93). Тобто, за правилами ст. 23 Закону річний строк пред'явлення виконавчого напису до виконання повинен був обраховуватися з 17.10.2014 року та, відповідно, завершуватися 17.10.2015 року.

Вдруге на підставі заяви від 16.10.2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві виконавче провадження №49047819 з виконання виконавчого напису від 18.03.2014 року №330 було відкрито 20.10.2015 року (а.с. 95). Разом з тим, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 24.12.2015 року ВП №49047819 виконавчий документ було повернуто у зв'язку з забороною звернення стягнення на майно Позивача в силу приписів Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відсутністю іншого майна у боржника, на яке можна звернути стягнення (а.с. 96). Тобто, за правилами ст. 23 Закону річний строк пред'явлення виконавчого напису до виконання повинен був обраховуватися з 25.12.2015 року та, відповідно, завершуватися 25.12.2016 року.

Відтак, прийняття постанови від 18.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №52678285 з виконання виконавчого напису нотаріуса від 18.03.2014 року №330 на підставі заяви ПАТ «КБ «Надра» від 06.09.2016 року, отриманої Відповідачем 18.10.2016 року (а.с. 37-38), яка відповідала всім нормативно визначеним вимогам, здійснювалося Подільським РВ ДВС у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а також у межах строків пред'явлення виконавчого напису до виконання. Наведене, на переконання колегії суддів, свідчить про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального права.

Однак, невірно розтлумачивши положення ст. 23 Закону, суд першої інстанції наведені обставини залишив поза увагою, необхідні документи, що підтверджують спосіб закінчення виконавчих проваджень не витребував, що стало підставою для їх дослідження судом апеляційної інстанції з урахуванням вимог ст. 195 КАС України.

Викладені у позовні заяві твердження Позивача про невідповідність виконавчого напису нотаріуса від 18.03.2014 року №330 вимогам Закону судовою колегією оцінюється критично з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_2, яка обізнана з його змістом з квітня 2014 року, до суду із заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім іншого, судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про передчасність твердження суду про наявність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження через невідповідність її положеннями чинного законодавства, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального, а його висновки не відповідають обставинам справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати, ухваливши нову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 181, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - задовольнити повністю.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.