Справа № 808/2181/16
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 рокусправа № 808/2181/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс Інвест»

на постанову ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року по справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс Інвест» до ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс Інвест» (далі ТОВ «ЗППЗМР «Ресурс Інвест») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області), правонаступника Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області(далі ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя), в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя 11.01.2016 року податкове повідомлення рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 104 862 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 52 431 грн.

Постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 18.01.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ТОВ «ЗППЗМР «Ресурс Інвест» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з 04.11.2015 року по 10.11.2015 року ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області правонаступником якого є ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт № 140/08-29-22-0109/22128249 від 19.11.2015 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за перевірений період у розмірі 124 403 грн., в тому числі за 4 квартал 2012 р.на суму 19541 грн., за 2013р. на суму 82 058 грн., за 2014р. на суму 22 804 грн.

На підставі акту перевірки 11.01.2016 року ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 104 862 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 52 431 грн., яке оскаржено позивачем в судовому порядку.

Приписами пп.134.1.1 п.134.1. ст.134 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст. 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст.152 цього Кодексу.

Згідно п.138.2,138.4 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу; та витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139 ст.139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку і нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що для віднесення суми податку до складу валових витрат платнику податку необхідно підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факт здійснення фінансово господарської операції, а також її реальність.

Реальність, зокрема, потребує з'ясування факту чи справді актив отриманий від вказаного в первинних документах контрагента, що потребує встановлення обставин, за яких були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його контрагентом.

Також в такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника та фактичного змісту операції.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем з контрагентом ТОВ «Транс Ойл 2012» укладено договори поставки нафтопродуктів №ТО-1 від 03.12.2012 року, №ТО-21 від 01.02.2013 року, постачання яких відповідно до податкових, видаткових накладних здійснено контрагентом на користь позивача на загальну суму 517 925,9 грн., оплата за постачання товару позивачем здійснено частково, що підтверджується банківською випискою.

Як вбачається зі змісту вищезазначених договорів поставки, адреси позивача та контрагента ТОВ «Транс-Ойл 2012» є ідентичними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що придбаний позивачем у контрагента товар відноситься до небезпечних речовин, господарські відносини щодо яких мають особливий характер, а тому при вирішенні питання реальності здійсненої позивачем та його контрагентом господарської операції підлягає дослідженню факт її здійснення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до вимог Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року № 28, нафтопродукти (палива: бензини автомобільні; дизельні суднові; мазути; побутові пічні, альтернативні види палива, біопалива) відносяться до продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні.

20.05.2008 року спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155, затверджено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі Інструкція №281/171/578/155).

Приписами пп. 5.4.1, 5.4.3 п.5.4, пп. 7.5.8 п.7.5 Інструкції №281/171/578/155 визначено, що з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти ) за формою № 1-ТТН (нафтопродукт), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20°C відповідно до ГОСТ 3900. Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.

Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

В матеріалах справи відсутні документи на підтвердження якості поставленого товару, необхідність наявності яких передбачена п. 4.1 договору №ТО 1 від 03.12.2012 року, п. 1.3 договору №ТО -21 від 01.02.2013 року, та акти, передбачені пп. 5.4.3 Інструкції №281/171/578/155, наявні товарно-транспортні накладні не відповідають формі № 1-ТТН (нафтопродукт).

Приписами ст. 18,19 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів», що діяли на час виникнення спірних правовідносин визначено, що умови перевезення небезпечних вантажів визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту. У разі відсутності таких актів небезпечний вантаж допускається до перевезення на умовах, встановлених за рішенням органів, зазначених у статтях 13, 15 та 16 цього Закону. В разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів умови перевезення встановлюються Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх справ України.

Транспортні засоби, якими перевозяться небезпечні вантажі, повинні відповідати вимогами державних стандартів, безпеки, охорони праці та екології, а також у встановлених законодавством випадках мати відповідне маркування і свідоцтво про допущення до перевезення небезпечних вантажів. У разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів відповідні свідоцтва, згідно з законодавством, видаються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Разом з тим, як вбачається з наявних товарно-транспортних накладних, перевізником товару зазначено ДП «ЗУМ» ПАТ «ЗСТМ», проте доказів наявності в нього свідоцтва про допущення до перевезення визначених небезпечних вантажів не надано.

Відповідно п.10.3 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС України №822 від 26.07.2004 року, для отримання погодження дорожнього перевезення небезпечного вантажу перевізник або уповноважена ним особа подає дозвільному центру: а) заяву (зазначаються маршрут руху, місцезнаходження і телефони відправника, перевізника та одержувача небезпечного вантажу, відомості про транспортні засоби, кількість небезпечного вантажу, строк перевезення та прізвище уповноваженого (відповідальної за перевезення особи)) б) інформацію щодо ДОПНВ-свідоцтва про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі (номер, ким видано, дата видачі, строк дії); в) інформацію щодо свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, якщо таке свідоцтво передбачено вимогами підпункту "б" пункту 9.1 розділу 9 цих Правил (номер, ким видано, дата видачі, строк дії); г) інформацію щодо свідоцтва про підготовку уповноваженого з питань безпеки перевезень небезпечних вантажів автомобільними дорогами (номер, ким видано, дата видачі, строк дії); ґ) чинний договір обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів; д) у разі перевезення небезпечних речовин або виробів, на перевезення яких необхідне додаткове погодження або дозвіл інших компетентних органів, - відповідні копії цього погодження або дозволу, крім випадків, коли додаткове погодження або дозвіл видається на підставі погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції МВС України.

Крім того положеннями п. 25 ч. 3 ст. 9 Закону України Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначено, що надання послуг з перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом підлягає обов'язковому ліцензуванню.

Докази наявності у ДП «ЗУМ» ПАТ «ЗСТМ» ліцензії на право здійснення господарської діяльності у сфері перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом, та отримання погодження дорожнього перевезення небезпечного вантажу в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не підтвердження належними та допустимими доказами реальності господарських операцій щодо поставки нафтопродуктів, відповідно до укладених позивачем з вищезазначеним контрагентом договорів , внаслідок чого є безпідставним включення позивачем до складу валових витрат суми податку на прибуток за перевірений період та правомірність винесення податковим органом оскарженого податкового повідомлення рішення № від 11.01.2016 року.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс Інвест» залишити без задоволення.

Постанову ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року залишенні без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай