Справа № 461/1254/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6651/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати протиправними дії і скасувати розпорядження відповідача від 22 серпня 2016 року щодо здійснення з 01 вересня 2016 року розрахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 65% відповідної суми грошового забезпечення; зобов'язати здійснити перерахунок та виплачувати з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії за вислугу років відповідно до приписів пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 70% відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідної суми грошового забезпечення; до загального розміру пенсії, врахувати відповідні суми всіх, передбачених для позивача чинним законодавством доплат, зокрема підвищення учаснику АТО учаснику бойових дій, щомісячної цільової допомоги на прожиття учаснику бойових дій та надбавки за проживання на території гірського населеного пункту, а також здійснити виплату недоотриманої за період з 01 вересня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 31 грудня 2015 року являється пенсіонером МВС України по лінії Національної поліції, перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячну пенсію за вислугу років в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 07 жовтня 1992 року по 30 грудня 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції. 30 грудня 2015 року був звільнений зі служби в поліції через хворобу в званні підполковника на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28 грудня 2015 року №147 о/с, яким було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 25 років 03 місяці та 03 дні. Вказує, що з врахуванням того, що він звільнений з поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», а його вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становила повних 25 років, тому відповідно до приписів п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб», розмір його пенсії мав становити 70% відповідної суми грошового забезпечення. Крім цього, вказує, що ним було отримано письмове повідомлення від відповідача від 02 вересня 2016 року №3650/03-29 про перерахунок пенсії, із змісту якого слідує, що оскільки в матеріалах його пенсійної справи міститься свідоцтво про хворобу, у якому не зазначено інформації про непридатність до служби в поліції, з 01 вересня 2016 року розмір його пенсії складає 65% грошового забезпечення. Також вказаним повідомленням йому запропоновано з метою подальшого отримання пенсії в розмірі 70%, привести у відповідність до законодавства військово-лікарські документи. Підставою звільнення з поліції через хворобу стало свідоцтво про хворобу №544 від 25 грудня 2015 року, в якому зазначено, що захворювання виявлені під час обстеження пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зазначено, що він є непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, тому вважає дії відповідача неправомірними.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області і скасовано розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25 серпня 2016 року щодо здійснення з 01 вересня 2016 року розрахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_3 в розмірі 65% відповідної суми грошового забезпечення. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплачувати з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_3 відповідно до приписів пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 70% відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідної суми грошового забезпечення. До загально розміру пенсії, врахувати відповідні суми всіх передбачених для ОСОБА_3 чинним законодавством доплат, зокрема: підвищення учаснику АТО учаснику бойових дій, щомісячної цільової допомоги на прожиття учаснику бойових дій та надбавки за проживання на території гірського населеного пункту, а також здійснити ОСОБА_3 виплату недоотриманої за період з 01 вересня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що видання відповідачем розпорядження від 25 серпня 2016 року про перерахунок призначеної позивачу пенсії шляхом зменшення з 01 вересня 2016 року її розміру з 70% до 65 % відповідної суми грошового забезпечення, не ґрунтується на нормах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку № 3-1, а тому така дія вчинена відповідачем усупереч наданих йому повноважень, є протиправною та порушує право позивача.

Не погодившись з прийнятою постановою, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що військово-медичною комісією не прийнято рішення про непридатність ОСОБА_3 до служби в поліції, а тільки до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Також, вважає, застосування Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України при звільненні позивача є безпідставним, оскільки він звільнений з військової служби в поліції, яка не входить до структури Міністерства внутрішніх справ України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 31 грудня 2015 року є пенсіонером МВС України по лінії Національної поліції, перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячну пенсію за вислугу років в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується протоколом від 31 грудня 2015 року ГУ ПФУ у Л/о за пенсійною стравою НОМЕР_1 та пенсійним посвідченням НОМЕР_2 (а.с.7, 12).

З 07 жовтня 1992 року по 30 грудня 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 (а.с.8-9).

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 28 грудня 2015 року № 147 о/с 30 грудня 2015 року підполковник поліції ОСОБА_3 був звільнений зі служби в поліції через хворобу на підставі п.2 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», яким позивачу було установлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні 25 роки 03 місяці 03 дні (а.с.10).

Підставою звільнення позивача з поліції саме через хворобу, стало свідоцтво про хворобу № 544 від 25 грудня 2015 року видане військово-лікарською комісією ГУМВС України у Львівській області, відповідно до постанови якої у позивача було виявлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (п. 11 свідоцтва про хворобу) та він визнаний непридатний до військової служби, обмежено придатний у воєнний час (п. 12 свідоцтва про хворобу).

Згідно протоколу ГУ ПФУ у Л/о за пенсійною справою № , з 31 грудня 2015 року позивачеві була призначена (та по серпень 2016 року включно виплачувалась відповідачем) пенсія у розмірі 70 % відповідної суми грошового забезпечення. Однак, сума пенсії за вересень 2016 року, перерахована відповідачем на картковий рахунок позивача в «Ощадбанку», склала 8679,43 грн, чим була фактично зменшена на 621,07 грн або на 5% відповідної суми грошового забезпечення.

З письмового повідомлення ГУ ПФУ у Л/о від 02 вересня 2016 року № 3650/03-29 про перерахунок пенсії слідує, що оскільки в матеріалах пенсійної справи позивача міститься свідоцтво про хворобу, у якому не зазначено інформацію про непридатність до служби в поліції (як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»), з 01 вересня 2016 року розмір його пенсії складає 65% грошового забезпечення(а.с.13). Водночас вищевказаним повідомленням, з метою подальшого отримання пенсії в розмірі 70 %, позивачеві запропоновано привести у відповідність до законодавства наявні військово-лікарські документи.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Л/о за роз'ясненнями з відповідним інформаційним запитом (а.с.14).

У відповіді на вищевказаний інформаційний запит від 13 лютого 2017 № 1520/03-25 відповідач підтверджує, що з 31 грудня 2015 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Однак, на думку ГУ ПФУ у Л/о, військово-лікарською комісією не прийнято рішення про його непридатність до служби в поліції, оскільки у свідоцтві про хворобу зазначено «непридатний до військової служби, обмежено придатний у воєнний час» (а.с.15). У зв'язку з чим, з 01 вересня 2016 року пенсійну виплату останнього приведено у відповідність до чинного законодавства та обчислено в розмірі 65% грошового забезпечення згідно розпорядження від 25 серпня 2016 року (а.с.16). При цьому підставою для перерахунку пенсії у вказаному розпорядженні зазначено «уточнення причини звільнення». Крім цього, у відповіді на інформаційний запит відповідач повторно зобов'язує позивача для призначення йому пенсії в розмірі 70% за 25 років вислуги привести його військово-медичні документи (свідоцтво про хворобу) у відповідність до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

З наведеного вище слідує, що ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Станом на час призначення та перерахунку пенсії позивачу в системі МВС проведення військово-лікарської експертизи з метою, зокрема, визначення за станом здоров'я придатності до служби в органах внутрішніх справ, військової служби, здійснюється відповідно до "Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України" та "Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України" затверджених наказом МВС від 06 лютого 2001 року №85

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно із п. 1.1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України медичний огляд проводиться згідно з п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Відповідно до п. 1.117 вищевказаного Порядку свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Жодних інших подібних нормативно-правових актів, які б окремо встановлювали непридатність до служби в поліції, на сьогоднішній день в системі МВС або НП не існує.

З огляду на наведене, військово-лікарська комісія при прийнятті висновку про непридатність особи до військової служби не може вийти за межі формулювань передбачених п.1.117 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що застосування положень вищевказаного Порядку суперечить Закону України «Про Національну поліцію», оскільки з прийняттям останнього такий Порядок не приведений у відповідність вимогам Закону, а Свідоцтво, що видане згідно вимог передбачених Порядком не може вважатися належним документом, який підтверджує факт непридатності позивача через хворобу до служби в поліції, і відповідно братися за основу при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії, так як таке видане ВЛК ГУМВС. Позивач згідно Наказу звільнений зі служби в поліції, органи якої не входять до структури МВС, оскільки, як станом на день звільнення позивача з поліції, так і на час виникнення спірних відносин установлення хвороби поліцейському здійснюється згідно Порядку. При цьому, як уже зазначалось, цей Порядок містить вичерпний перелік постанов щодо придатності або непридатності до військової служби (а не до служби в поліції) іншого ж окремого порядку для поліцейських не існує. Розбіжність у формулюваннях наведених у Свідоцтві та п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» жодним чином не спростовує сам факт наявності хвороби, яка установлена поліцейському у відповідності до діючого Порядку, а отже така розбіжність не може слугувати підставою для зменшення відповідачем розміру належної позивачу соціальної виплати.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії від 25 грудня 2015 року № 544 є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року у справі № 461/1254/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. В. Ніколін
А. І. Рибачук