Справа № 168/142/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 червня 2017 року м. Київ К/800/21244/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 21 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії із врахуванням наявного стажу, -

в с т а н о в и в :

3 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної йому пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату його пенсії відповідно до вимог частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 21 лютого 2017 року, та здійснювати нарахування та виплату вказаної доплати в подальшому.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що позивач є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням у зв'язку з чим йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорно6ильськ-ої катастрофи». 21 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте відповідач у проведенні перерахунку пенсії відмовив у зв'язку із відсутністю для цього правових підстав.

Постановою Старовижівського районного суду Волинської області від 21 березня 2017 року від 21 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано відповідача починаючи з 1 березня 2017 року провести перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Так, судами встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 2, що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 25 грудня 1992 року Волинською обласною державою адміністрацією.

Позивачу призначено пенсію за віком з 9 серпня 2011 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки позивач набув пенсійного віку, що підтверджується відповідними пенсійними посвідченнями, при цьому загальний страховий стаж позивача склав 36 років 7 місяців 27 днів.

21 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату його пенсії відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно відповіді Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області №38/Л-01 від 22 лютого 2017 року у задоволенні заяви позивача відмовлено через відсутність правових підстав для перерахунку пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що положеннями чинного законодавства України надано право обирати умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, а саме - Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним законом - тобто Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому оскільки позивач, звернувшись 21 лютого 2017 року до відповідача із заявою про перерахунок пенсії обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та віднесений до потерпілих внаслідок вказаної аварії 2 категорії, тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії зі збільшенням розміру пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, як це передбачено частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, задовольняючи позовні вимоги починаючи з 1 березня 2017 року суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині також погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки за перерахунком пенсії позивач звернувся 21 лютого 2017 року, то з урахуванням вимог частин 3, 4 статті 45 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія позивача підлягає перерахунку з 1 березня 2017 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснювати виплату пенсії в подальшому, суди виходили з того, що такі доводи позивача ґрунтуються на припущеннях щодо порушеного права позивача на належний розмір пенсії у майбутньому, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв'язку із відсутністю порушеного права позивача з цього приводу в даний час.

Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області посилається на те, що розрахунок державної пенсії проводиться за єдиною існуючою формулою призначення пенсії за віком як за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» так і за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, відповідач посилається на те, що стаття 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає проведення перерахунку пенсії згідно цього Закону, а лише її призначення, а тому оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то і її збільшення повинно проводитись відповідно до цього ж Закону.

Проте із вказаними доводами Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку.

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в частині другій статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 7 липня 2015 року №21-727а15.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії із збільшенням розміру пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не більше 75% заробітку, є правильним.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 21 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії із врахуванням наявного стажу, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець