Справа № 697/761/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/761/17 Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Кобаля М.І., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області про:

визнання дій відповідача щодо виконання ВП №53202046 по винесенню постанови про закінчення ВП від 07.03.2017 неправомірними;

скасування постанови про закінчення ВП №53202046 від 07.03.2017;

зобов'язання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області відновити ВП №53202046, яке відкрите 27.12.2016 та повністю його виконати.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову.

При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2016 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Вакуленко С.М. було відкрито ВП № 53202046 про примусове виконання виконавчого листа Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2016 № 697/1557/16-а; 2-а/697/114/2016.

Вказаним вище рішенням зобов'язано Канівське ОУПФУ Черкаської області здійснити нарахування та виплату індексації пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078, за період з 01.12.2015 з наростаючим підсумком відповідно діючих коефіцієнтів інфляції та встановленого прожиткового мінімуму доходів громадян для осіб, які втратили працездатність з урахуванням раніше виплачених сум.

16.03.2017 позивач отримав постанову про закінчення ВП від 07.03.2017, яка винесена на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Постанова мотивована тим, що «повернення виконавчого документа до суду у випадку передбаченому ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме виконати рішення суду без участі боржника неможливо».

Не погоджуючись з зазначеною постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов прийшов до висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною, оскільки суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII, зокрема у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, вимоги якої відповідачем не виконано.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 право на звернення до суду, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

За правовою позицією, викладеною у рішенні по справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15.03.2001, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені ст. 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

В рішенні «Войтенко проти України» від 29.06.2004 Європейський Суд з прав людини знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок.

З огляду на викладене, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Вакуленко С.М. від 07.03.2017 про закінчення ВП № 53202046 є незаконною, оскільки суперечить вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» та порушує право ОСОБА_2 на виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: І.В. Саприкіна

Судді: М.І. Кобаль

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Кобаль М.І.