Справа № 539/588/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 р.Справа № 539/588/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк А..О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Лисенка А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.05.2017р. по справі № 539/588/17 за позовом ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 35 від 10.02.2017 року, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 14 від 07.02.2017 року, виданої ПП «АК ГРУП» про розмір заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01 липня 1986 року по 31 липня1986 року, починаючи з 07.02.2017 року, з урахуванням сплаченого (а.с. 1-5, 28-30).

Постановою постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.05.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.37-41).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим просив постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі (а.с. 43-44).

В обґрунтування скарги зазначає про невірну оцінку доказів судом першої інстанції, неврахування суттєвих обставин, що привело до неправильного вирішення справи та безпідставного задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 -ї категорії, з 30.07.2009 року має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, перебуває на обліку в Лубенському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, отримує пенсію по інвалідності(а.с.8).

Відповідно до первинних документів та архівної довідки, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 01.07.2009 року №48360 , позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 01.06.1986 по 02.09.1986 року.

В 2016 році позивач, дізнавшись про постанови уряду з яких було знято гриф «таємно» виявив, що йому не в повній мірі нараховується та виплачується пенсія.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.01.2017 року по справі № 539/1126/16-ц позов ОСОБА_1 задоволений, зобов`язано ПП "АК ГРУП" видати ОСОБА_1 довідку про перерахунок заробітної плати за період роботи в зоні відчуження з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01 липня 1986 року по 31 серпня 1986 року, в такому розмірі:

- Липень 1986 року : 386,57 руб. - (31 дн. х 12,47 руб.) - збережений середній заробіток за всі дні роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зонах небезпеки; 591,64 руб. (350,60 + 197,21 + 13,70 + 30,13) - оплата за роботу в зонах небезпеки; 336,91 руб. - премія за фактично відпрацьований час в зонах небезпеки. Всього за липень 1986 року - 1315,12 руб. (386,57 + 591,64 + 336,91);

- Серпень 1986 року : 386,57 руб. - (31 дн. х 12,47 руб.) - збережений середній заробіток за всі дні роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зонах небезпеки; 164,38 руб. (141,55 + 22,83) - оплата за роботу в зоні особого контролю; 84,93руб. - премія за фактично відпрацьований час в зоні особого контролю. Всього за серпень 1986 року - 635,88 руб. (386,57 + 164,38 + 84,93).

На виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.01.2017 року по справі № 539/1126/16-ц, ПП "АК ГРУП" видано позивачу довідку від 07.02.2017 року № 14, згідно з якою заробітну плату ОСОБА_1 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.08.1986 року перераховано в сумі 0,01951 грн.

07.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідки, виданої ПП "АК ГРУП" від 07.02.2017 року № 14.

Рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 10.02.2017 року № 35 ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки, виданої ПП "АК ГРУП" № 14 від 07.02.2017 року, з посиланням на невідповідність її вимогам законодавства та на відсутність первинних документів, що підтверджують розмір його заробітної плати за цей період (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимого, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) позивача проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР 10 червня 1986 року № 207-7 та постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210, отже дії відповідача неправомірні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4,1 - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української PCP ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб- ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні даної заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів: розпорядження РМ СРСР № 964 від 17.05.1986; постанова РМ СРСР № 524-156 від 7.05.1986; розпорядження РМ СРСР № 103 1 від 23.05.1986; постанова РМ СРСР № 655-195 від 5.06.1986; постанова РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986; рішення № 351 від 02.02.1987 та ін.

У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З моменту аварії оплату праці регулювала постанова № 524-156, тобто з ними розраховувалися за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами), незалежне від населеного пункту, де вони перебували.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов`язаним, вільно найомним, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на території радіаційного забруднення, оплата праці провадиться згідно із статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.

Згідно з нормативними актами, які діяли в той період, матеріальне забезпечення військовослужбовців, які були направлені для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році проводилось наступним чином.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986р. №524-156 (Постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986р. №168- 5) передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) робітникам підприємств та організацій, що приймали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні до 100%.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986р. № 1031 «Про оплат праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» встановлено, що на військовослужбовців, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розповсюджується порядок і розміри підвищеної

оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. №964.

При цьому грошове забезпечення в підвищених розмірах виплачувати виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також з окладів по військовому або спеціальному званню.

Листом Міністерства праці України від 29.10.1992 року № 09-3751. було наголошено, якщо працівник не отримав нараховану йому у 1986-1990 роках заробітну плату за період роботи в зоні ЧАЕС, це не позбавляє його права на призначення пенсії із зазначеного заробітку.

В листі Міністерства праці і соціальної політики України №03-3/1652-018-2 від 13.04.2001 року «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 роках осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» теж наголошується, що якщо учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС донараховано заробіток за роботу в зоні відчуження в кратних розмірах, але виплата донарахованої суми не проведена і не нараховані додаткові страхові внески то це не позбавляє права інваліда на призначення премії із заробітку в зоні відчуження.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 ХП від 28.02.1991 року

пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2012 року діє Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінет', Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210. Зазначеним Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових

рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Згідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 01.07.2009 року позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.06.1986 по 02.09.1986 року.

Відповідно до наказів командира в/ч НОМЕР_1 по особовому складу, позивачу за виконання особливо важливих та небезпечних для життя завдань призначено грошове забезпечення, розмір не зазначено, вказано дні виїзду в зони, отримання дози опромінення.

На підставі статті 7 Закону України «Про статус та соціальний захист громадя: що постраждали внаслідок ЧАЕС» і наданих табелів обліку робочого часу : а з допомогою нормативних документів та Постанов Уряду, з яких знято гриф «таємно» заробітна плата виплачена позивачу в 1986 році підлягає донарахуванню.

Як вбачається з довідки № 14 від 07.02.2017 року, вона складена у відповідності до вимог зазначених нормативно-правових актів.

Крім того, рішенням Лубенського міськрайонного суду від 16.01.2017 року, на виконання якого видана довідка зазначено , що при нарахуванні ОСОБА_1 заробітку за період роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за липень серпень 1986 року для обчислення пенсії , який вказано в довідках № 25 від 10.02.2012 р., №26 від 10.02.2012 р., № 27 від 10.02.2012 р., підприємством не враховано норми п.1 Постанови ЦК КПРС , Президії Верховної Ради СРСР , Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 7.05.1986 р. № 524-1560 та п. 4 постанови Ради Міністрів УРСР та УКРСОВПРОФА від 10.06.1986 р. № 207-7; розрахунки розміру недонарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 01.06.1986 р. по 02.09.1986 р., проведені у експертному дослідженні, підтверджуються первинним документом архівною довідкою Міністерства оборони України від 01.07.2009 р. № 48360, яка містить дані про № військової частини , період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, місце проведення робіт, вид проведених робіт та кількість відпрацьованих днів, це рішення обґрунтовано висновком експертного економічного дослідження №6686 від 18.11.2016 року, що виконаний Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса. (а.с.10).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.05.2017р. по справі № 539/588/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10 липня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.