Справа № 813/2118/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року № 813/2118/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Магиревич Ю.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) до Головного управління Держпраці у Львівській області (надалі ГУ Держпраці у Львівській області, відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі ОСОБА_4 районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, третя особа) в якій просить:

-«скасувати, визначивши нечинною постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області №3-0341 від 13.10.2016 року на ФО-П ОСОБА_1 у розмірі 43 500 (сорок три тисячі пятсот) грн. 00 коп.».

Ухвалою судді від 15.06.2017 року відкрито провадження, у справі. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

Зокрема, 11.07.2017 року протокольною ухвалою суду виключено з числа третіх осіб ОСОБА_4 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13 жовтня 2016 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області було винесено постанову №3-0341 стосовно ОСОБА_1, відповідно до якої на ФО-П ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 43 500, 00 грн., за порушення позивачем ст.24 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) допущення до роботи працівника без укладення трудового договору та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, відповідно до порядку встановленого КМУ. З вказаною постановою позивач не згідний та вважає її незаконною, оскільки жодних трудових відносин з особами ОСОБА_5, ОСОБА_6М та ОСОБА_7 він не мав та не укладав жодних трудових договорів. Більше того, позивач зазначає, що на момент проведення перевірки посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області 26.09.2016 року його не було на місці проведення перевірки (пилорама у с. Стрілки, Старосамбірського району, Львівської області), а таким чином не міг допустити зазначених осіб до виконання будь-яких робіт на території пилорами у с. Стрілки, Старосамбірського району, Львівської області. Відтак, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, подав заперечення на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що підставою для призначення позапланової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у ФО-П ОСОБА_1 стала вимога ОСОБА_4 відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.08.2017 року №6078/57-2016 про проведення перевірки додержання законодавства про працю, в якій було, зокрема, зазначено про порушення ФО-П ОСОБА_1 вимог законодавства про працю в частині використання найманої праці не оформлених працівників. Відтак, для проведення перевірки працівниками Головного управління Держпраці у Львівській області, спільно із працівниками ОСОБА_4 відділення Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, було здійснено виїзд на місце здійснення діяльності ФО-П ОСОБА_1 на пилораму у с. Стрілки Старосамбірського району. Так, у приміщенні, де знаходиться пилорама виконували роботи п'ятеро осіб. Один з них, а саме ОСОБА_5 надав письмове пояснення про те, що він протягом трьох місяців працює у ФО-П ОСОБА_1 на пилорамі, отримує заробітну плату в розмірі 1000 грн., також з ним працює його брат ОСОБА_8 У зв'язку з вищевикладеним, посадові особи відповідача зробили висновок про те, що субєктом господарювання було порушено вимоги ст.24 КЗпП України, що полягало у допуску до роботи не оформлених належним чином працівників. Дане порушення було зафіксовано у складеному за результатами перевірки акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №13/26/021/1716. 13.10.2016 року на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф за вищевказані порушення. Таким чином, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 14.09.2016 року №1210-П та направлення на проведення перевірки №1197 від 14.09.2016 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівської області проведено позапланову перевірку додержання ФО-П ОСОБА_1 законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Підставою для призначення позапланової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у ФО-П ОСОБА_1 стала вимога ОСОБА_4 відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.08.2017 року №6078/57-2016 про проведення перевірки додержання законодавства про працю, в якій було, зокрема, зазначено про порушення ФО-П ОСОБА_1 вимог законодавства про працю в частині використання найманої праці не оформлених працівників.

За результатами зазначеної перевірки складено акт №13/26/021/1716 від 26.09.2016 року та протокол про адміністративне правопорушення №13/26/021/0495 від 26.09.2016 року.

Вказаним актом перевірки встановлено порушення позивачем ст.24 КЗпП України, ч.2 Закону України «Про оплату праці», ст.253 КЗпП України, зокрема працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі висновків перевірки 26.09.2016 року посадовою особою Головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_9 винесено припис №13/26/021/1716-1175, яким приписано позивачу забезпечити дотримання вимог ст.24 КЗпП України, вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» та ст.253 КЗпП України. Окрім цього, зобовязано позивача у строк до 26.10.2016 року письмово проінформувати про виконання вимог припису Головне управління Держпраці у Львівській області.

13.10.2016 року відповідачем прийнято постанову №3-0341, якою за вищевказане порушення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 43 500, 00 грн.

Вважаючи вищевказану постанову такою, що була прийнята з порушенням норм діючого законодавства, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про охорону праці», Кодексом Законів про працю України та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Так за змістом статті 39 Закону України «Про охорону праці», посадові особи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об'єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Згідно зі ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Головне управління Держпраці у Львівській області відповідно до ст.259 КЗпП України здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю. Контроль за додержанням законодавства здійснюється на підприємствах, в установах і організаціях, то перебувають у їх функціональному підпорядкуванні.

Головне управління Держпраці у Львівській області на момент проведення перевірки здійснювало свою діяльність відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 року №8. Відповідно до п.п.1 п.3 Положення, одним із основних завдань Головне управління Держпраці у Львівській області є, зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. На виконання цього завдання Управління згідно з п.п.5 п.4 Положення здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до п.п.5 п.6 Положення, Головне управління Держпрані у Львівській області має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці.

При проведенні перевірок посадові особи Головного управління Держпраці у Львівській області керуються положеннями Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі.

Відповідно до п.а ч.1 ст.12 Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції. Також, відповідно до п.п. Ь. с ч.1 ст.12 Конвенції, інспектори з праці мають право проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Порядок проведення перевірок додержання законодавства про працю регламентований (станом на час виникнення спірних правовідносин) наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року №390, яким затверджено «Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів» (надалі - Порядок №390).

Як стверджується матеріалами справи, на підставі наказу від 14.09.2016 року №1210-П та направлення на проведення перевірки №1197 від 14.09.2016 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівської області проведено позапланову перевірку додержання ФО-П ОСОБА_1 законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт №13/26/021/1716 від 26.09.2016 року.

Суд зазначає, що вищенаведений наказ відповідача є чинним та у судовому порядку не скасований.

Водночас, що стосується оскаржуваної позивачем постанови, суд зазначає, що підставою прийняття постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №3-0341 від 13.10.2016 року є висновок Головного управління Держпраці у Львівській області, що позивачем допущено до виконання робіт працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6М та ОСОБА_7 без укладення трудового договору та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, відповідно до порядку встановленого КМУ.

Проте, суд вважає помилковими зазначені доводи відповідача, виходячи з наступного.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_6М та ОСОБА_7 вищевказані особи, стверджую, що не працюють у ФО-П ОСОБА_1, не отримують заробітну плату і жодних трудових договорів з вказаною особою не укладали. Більше того, із пояснень ОСОБА_5 вбачається, що вказана особа хворіє епілепсією і 26.09.2016 року під час проведення перевірки посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області перебуваючи на території пилорами ФО-П ОСОБА_1, що знаходиться у с. Стрілки, Старосамбірського району, Львівської області, будучи у стані стресу зазначив недостовірну інформацію про те, що працює в ФО-П ОСОБА_1

Окрім цього, згідно довідки Головного управління ДФС у Львівській області №4911-10/13-01-13-02 від 30.09.2016 року вбачається, що ФО-П ОСОБА_1 не подавав звітів по оплаті єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 01.09.2016 року по ОСОБА_5, ОСОБА_6М та ОСОБА_7Р, що свідчить про те, що вказані особи. не працював у ФО-П ОСОБА_1

Одним із засобів оптимізації обов'язкових соціальних платежів (наприклад сплати ЄСВ) є укладення із працівниками цивільно-правових договорів на виконання певних робіт та/або надання окремих послуг. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України - трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною осо бою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Одночасно у разі виконання робіт (надання послуг) не на підставі трудового договору, а відповідно до договору про виконання послуг (цивільно-правового договору), трудові відносини не виникають. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2015 року у справі №812/2028/13-а.

Відповідно до ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №55 від 03.02.2016 року штрафи можуть бути накладені в тому числі на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З огляду на вищенаведене, суд приходить висновку, що відповідачем не наведено доказів того, що позивачем допущено до виконання робіт працівників без укладення трудового договору та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу, відповідно до порядку встановленого КМУ, тобто, не доведено факт порушення позивачем вимог КЗпП України. Доводи Головного управління Держпраці у Львівській області, що посадові особи Головного управління Держпраці у Львівській області бачили на території пилорами ФО-П ОСОБА_10 у с. Стрілки, Старосамбірського району, Львівської області ОСОБА_5, ОСОБА_6М та ОСОБА_7 на їх переконання під час виконання робіт, судом не беруться до уваги, оскільки це є лише припущенням посадових осіб Головного управління Держпраці у Львівській області та не підтверджують факт виконання робіт та оплатою позивачем їм заробітної плати та виконання робіт без укладення трудового договору.

Крім того, суд зазначає, що Старосамбірським районним судом Львівської області 10 січня 2017 року прийнято постанову у справі №455/1358/16п в якій провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП, закрити, у звязку з пропуском строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП. Постанова Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.01.2017 року набрала законної сили.

Відповідно до ст.19 Конституції України та ст.9 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України), суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4)безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем на момент розгляду справи, не доведено факту допущення позивачем до виконання робіт працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6М та ОСОБА_7 без укладення трудового договору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не спростовано встановлені судом обставини та не доведено правомірності своїх дій, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області №3-0341 від 13.10.2016 року на ФО-П ОСОБА_1 у розмірі 43 500 (сорок три тисячі пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13 липня 2017 року.