Справа № 2а-9916/10/0470
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2017 р. м. Київ К/800/9297/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2011 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 у справі № 2а-9916/10/0470 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» до Марганецької об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання дійсним договору.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2011 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» до Марганецької об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання дійсним договору задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Марганецької об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області №/0 від 05.08.2010 в частині зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 416561,00грн. В частині позовних вимог про визнання дійсним договору №07 від 28.07.2007, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 провадження у справі закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2011 в частині задоволенні позовних вимог та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині постанову залишено без змін.

Не погоджуючись із постановленими у справі судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 28.02.2014 прийняв її до свого провадження.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судових справ суддею-доповідачем у даному касаційному провадженні визначено суддю Шипуліну Т.М.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2011 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2011 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 204, 655, 656, 712 Цивільного кодексу України, статей 6, 19 Господарського кодексу України, частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі постанови слідчого СВ ПМ ДПА у Херсонській області від 20.04.2010 у ТОВ «Інтерфрут-Україна» проведено виїмку оригіналів бухгалтерських документів по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 за 2007 - 2008 р.р.

08.07.2010 постановою слідчого СВ ПМ ДПА у Херсонській області в межах кримінальної справи №330101-10 відносно ОСОБА_1 (за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України) призначено позапланову перевірку дотримання ТОВ «Інтерфрут-Україна» вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності з ФОП ОСОБА_1

Наказом ДПА у Дніпропетровській області від 09.07.2010 №207 «Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ «Інтерфрут-Україна» вирішено організувати з 12.07.2010 проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ «Інтерфрут-Україна» з питань, вказаних у постанові слідчого СВ ПМ ДПА у Херсонській області; включити до складу перевіряючих фахівця ДПА у Дніпропетровській області. Наказом Марганецької ОДПІ від 12.07.2010 №315 «Про проведення позапланової перевірки» призначено проведення з 12.07.2010 позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інтерфрут-Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності з ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2007 по теперішній час.

13.07.2010 фахівцями Марганецької ОДПІ складено акт №775 «Про відмову від допуску до перевірки», в якому зафіксовано факт відмови директора ТОВ «Інтерфрут-Україна» у допуску фахівців Марганецької ОДПІ та ДПА у Дніпропетровській області до перевірки. Акт підписано директором ТОВ «Інтерфрут-Україна» з поясненнями, що усі оригінали документів по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 вилучені 28.04.2010 міліцією м. Нікополя.

Фахівцями Марганецької ОДПІ спільно з фахівцями ДПА у Дніпропетровській області на підставі документів, вилучених у ТОВ «Інтерфрут-Україна» працівниками ВПМ Нікопольської ОДПІ, проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Інтерфрут-Україна» з питань взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 за період липень-листопад 2007 року та їх впливу на сплату ПДВ за липень 2007 року - липень 2008 року, за наслідками якої 28.07.2010 складено акт №807/230/33796022.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення:

- пункту 1.4 статті 1, пункту 4.1 статті 4, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок завищення податкового кредиту за липень-листопад 2007 року на суму ПДВ 1163612,00грн.;

- пункту 1.4 статті 1, пункту 4.1 статті 4, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1-7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації за липень 2008 року на 205520,00грн.;

- пунктів 1.4, 1.8 статті 1, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1-7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок завищення бюджетного відшкодування по декларації за липень 2008 року на 958091,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 05.08.2010, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з ПДВ по декларації за липень 2008 року у розмірі 958091,00грн.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Разом з тим, слід наголосити, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

В процесі розгляду даної справи суди попередніх інстанцій, дотримуючись вищезазначеного, з достатньою повнотою дослідивши первинні документи, складені за наслідками здійснення операцій з поставки ФОП ОСОБА_1 позивачу товару (яблук), дійшли висновку про відсутність факту реального виконання спірних операцій, виходячи не лише з якогось окремого недоліку, а усіх доказів у їх сукупності. Зокрема, з огляду на підтвердження відсутності у ФОП ОСОБА_1 кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для здійснення перевезення, приміщень для зберігання яблук; можливості здійснення операцій з визначеною вище кількістю яблук у відповідні строки з урахуванням терміну їх придатності та доступності на ринку.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано відхилено доводи позивача, щодо відсутності судового рішення про визнання недійсним і укладеного між ТОВ «Інтерфрут-Україна» та ФОП ОСОБА_1 договору та про визнання фіктивними податкових накладних, оскільки їх наявність не свідчить про реальність вчинення відповідних операцій.

До того ж, матеріалами справи підтверджено, що контрагент позивача - ФОП ОСОБА_1 не мав можливостей поставити позивачу товар у відповідній кількості.

За встановлених обставин суди попередніх інстанцій правильно визнали обґрунтованими висновки податкового органу про завищення ТОВ «Інтерфрут-Україна» податкового кредиту, та, як наслідок, бюджетного відшкодування, за господарськими операціями з ФОП ОСОБА_1

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач, визначаючи суму бюджетного відшкодування яка підлягає зменшенню за декларацією за липень 2008 року врахував, що позивачем було зменшено первинно задеклароване від'ємне значення з податку на додану вартість за операціями з ФОП ОСОБА_1 в розмірі 991424,00грн на 33333,00грн згідно з актом Марганецької ОДПІ від 08.10.2008 №1958/230/33796022, та остаточно визначив суму завищення 958091,00грн.

В той же час судами встановлено, що за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Інтерфрут-Україна» з питань достовірності нарахування суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з ПДВ за період з 01.08.2008 по 30.06.2009, за наслідком якої складено акт №830/230/33796022 від 31.08.2009, контролюючим органом встановлено порушення позивачем підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення податкового кредиту та від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з ПДВ за період з серпня 2008 року по червень 2009 року на суму 1525628,00грн. Згідно реєстру порушень по ПДВ (т.2 а.с.141-145), який є додатком до акта, завищення податкового кредиту та від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з ПДВ по операціям з ФОП ОСОБА_1 склало 449117,00грн.

Позивачем визнано встановлене порушення та в податковій декларації з ПДВ за 8 місяців 2009 року в рядку 23.4 самостійно зменшено залишок від'ємного значення на 1525628,00грн та відповідно зменшено рядок 26 на цю ж суму, в тому числі по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1, що відповідає приписам, викладеним контролюючим органом у висновках акта №830/230/33796022 від 31.08.2009.

Однак, проведене позивачем коригування в податковій звітності з ПДВ по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 відповідачами не було враховано, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставне зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 05.08.2010 на 416561,00 грн. (958091,00 грн. - 541530,00 грн.).

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем вчинено дії по зменшенню рядка 23.4 декларації з ПДВ за серпень 2009 року, що в свою чергу призвело до зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) в сумі 1525628грн, на підставі акта від 31.08.2009 №830/230/33796022. Під час цієї перевірки перевірялась достовірність нарахування позивачем суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.08.2008 по 30.06.2009.

Тобто період, за який зменшено суму бюджетного відшкодування на підставі акта від 28.07.2010 №807/230/33796022 (декларація з ПДВ за липень 2008 року, від'ємне значення вересень-жовтень 2007 року), не був охоплений під час документальної позапланової невиїзної перевірки у серпні 2009 року, а тому суд першої інстанції помилково зменшив визначену відповідачами суму завищення бюджетного відшкодування на суму проведеного позивачем коригування.

Однак, поза увагою суду апеляційної інстанції залишився той факт, що за висновками акта перевірки 31.08.2009 №830/230/33796022 позивачем завищено податковий кредит та від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за період з серпня 2008 року по червень 2009 року на суму 1525628грн. та зазначено, що підприємству необхідно провести зменшення значення рядка 26 податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2009 року на суму 1525628грн. Позивачем виконано вимоги податкового органу повністю.

Згідно пункту 3.2 зазначеного акта перевірки, контролюючим органом здійснювалась перевірка правильності визначення податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за жовтень 2007 року (т.2 а.с. 135, зворотня сторона).

Крім того, до зазначеного акта перевірки додано реєстр порушень по податку на додану вартість по ТОВ «Інтерфрут-Україна» за період з 01.08.2008 по 30.06.2009, з якого вбачається, що визначена до зменшення сума від'ємного значення з ПДВ 1525628грн включає суми ПДВ за податковими накладними виданими позивачу ФОП ОСОБА_1 з датою виписки жовтень 2007 року на загальну суму 416560,80грн (т.2 а.с.141-144).

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачами за наслідками проведеної перевірки повторно зменшено позивачу бюджетне відшкодування з ПДВ на суму 416561,00грн, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в цій частині оспорюване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

В іншій частині доводи касаційної скарги позивача не дають підстав вважати що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2013 у справі № 2а-9916/10/0470 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення Марганецької об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області №/0 від 05.08.2010 про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтерфрут-Україна» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 416561,00грн., з залишенням в цій частині в силі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2011. В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І.Бившева

__________________ І.Я.Олендер