Справа № 461/3117/17
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3117/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття провадження,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2, в якому просить визнати неправомірними дії в.о. начальника Львівської митниці ДФС щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та скасувати вказану постанову №1152/20900/17 від 24 квітня 2017 року, а провадження в справі - закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржуваною постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України Скоромного Ярослава Ігоровича від 24 квітня 2017 року, позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України та накладеного штраф в розмірі 2 346 147,42 гривень. Постанову вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки вона прийнята з формальним ставленням щодо обставин справи та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів наведених у ньому. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України від 24 квітня 2017 року у справі про порушення митних правил №1152/20900/17, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України та накладеного штраф в розмірі 2 346 147,42 гривень. /а.с.7-8/. Згідно даної постанови митним органом встановлено невідповідність документів, на підставі яких здійснено митне оформлення товарів, ввезених на територію України на адресу ФОП «ОСОБА_2», зокрема виявлено, що фактурна вартість цих товарів, зазначена у рахунках-фактурах та експортних деклараціях, які подавались до митного органу відрізняється від надісланих митною адміністрацією Данії документів.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначає позивач, та підтверджується матеріалами справи, за умовами контракту №01 на ОСОБА_2 не було покладено обов'язку здійснювати поставку придбаного нею товару, тому такий товар переміщувався на умовах СІР Львів, Україна, які зобов'язують продавця здійснити поставку товару до названого місця призначення /а.с.9-12/.

Декларування імпортованого товару було здійснено працівниками ТОВ ЛК «Захід ресурс» за договором про надання послуг по декларуванню (брокерських послуг) від 01.10.2013 року /а.с.13-18/. Згідно п.1.2 даного договору, обов'язком ОСОБА_2 як Замовника, є надання митному брокеру та/або його представнику повну інформацію та повний пакет документів, необхідних для здійснення послуг.

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадку виявлення розбіжностей у документах щодо митної вартості товарів звернення органу доходів і зборів з письмовою вимогою до декларанта або уповноваженої ним особи про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а також подальшого коригування декларантом митної вартості товарів на підставі відповідного рішення, яке приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ст. 55 МК України).

Встановлено, що на момент здійснення митного оформлення товару, митним органом не вживались заходи, з метою можливого усунення розбіжностей у поданих документах щодо митної вартості товарів та встановлення їх достовірності, натомість, як встановлено в судовому засіданні та не спростовано представником відповідача, при винесенні постанови митним органом було взято до уваги лише електронні копії надісланих митною адміністрацією Данії документів, що не можуть вважатися належними доказами по справі.

Відтак, обставини щодо можливого надання митному органу неправдивих відомостей під час митного оформлення імпортованого товару, які стали підставою для недорахування відповідних податків і зборів, не могли і не залежали від волі позивача, та не можуть свідчити про умисел ОСОБА_2 на ухилення від сплати митних платежів, а тому суд приходить до переконання про відсутність в діях позивача суб'єктивної сторони в складі адміністративного правопорушення, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

У відповідності до постанов Верховного Суду України у справах № 21-97а11 від 20 червня 2011 року та №21-260а11 від 09 квітня 2012 року, порушення митних правил, яке полягає в заявленні у вантажній митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим, оскільки воно припиняється із поданням декларації митному органу, тож заявлення будь-яких відомостей в митній декларації та надання митному органу документів здійснюється в певний час, а саме під час митного оформлення товарів, та повинне бути виявлене саме під час митного оформлення товару.

Тож, шестимісячний строк для притягнення позивача до адміністративної відповідальності повинен бути відрахований від дня здійснення дій та завершення митного оформлення товару, тобто від 02.09.2014 року, оскільки, виходячи з кваліфікації зазначеній в оскаржуваній постанові це є закінченим разовим правопорушенням, а не триваючим.

Виходячи з наведеного, суд відхиляє твердження представника відповідача щодо правомірності строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, адже за такий строк повинен відраховуватись від дня виявлення правопорушення, що свідчить про невідповідність винесеної постанови положенням Митного кодексу України.

Приймаючи рішення, суд враховує правову позицію, викладену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Таким чином, з урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.

Стосовно вимоги позивача про закриття провадження у справі, суд вважає за необхідне відзначити.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до положень ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

З урахуванням викладеного, питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вирішується органом, який виносить постанову, що виходить за межі компетенції суду, тому така вимога позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.11,70, 158-163, 171-2 КАС України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати неправомірними дії в.о. заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України - начальника управління митними правопорушеннями Скоромного Я.І. при винесенні постанови від 24 квітня 2017 року в справі про порушення митних правил №1152/20900/17.

Скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №1152/20900/17 від 24.04.2017 року.

В решті вимог позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Стрельбицький В.В.