Справа № 522/23449/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/23449/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Ільченко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нехожиної О.О.,

позивачки/апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови (зупинення виплати) їй у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; визнання протиправною бездіяльністю дії посадових осіб Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відновлення виплати позивачці щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; визнання протиправною бездіяльністю дії посадових осіб Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відновлення виплати позивачці щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зобов'язання Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради відновити (призначити та виплатити) виплату позивачці щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, негайно після проголошення судового рішення, починаючи з 21.04.2016 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка була вимушена залишити своє місце проживання у м. Донецьк Донецької області з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та перемістилася до м. Одеси. На виконання вимог Закону України №1706-VIII від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та в порядку реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» вона звернулась до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. З 21.10.2014 року її було взято на облік Департаменту, як внутрішньо переміщену особу, відповідно до порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014 року №509. Їй було призначена з 21.10.2014 року щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам в розмірі 884 грн., яку вона отримувала по 21.10.2016 року. Однак в квітні 2016 року відповідачем припинено виплату з тих підстав, що позивачці на праві власності належить жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який розташований в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Позивачка вважає, що рішення про відмову їй у виплаті щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання є протиправним, оскільки на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2008 року №2-873/08, яке набрало законної сили 21.08.2008 року, право власності на вказаний житловий будинок було визнано за ОСОБА_4.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2017 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю.

Відповідач Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї позивачки/апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 було прийнято на облік внутрішньо переміщеної особи та на теперішній час вона проживає в м. Одесі, про що надано довідку від 21.10.2014 року №5105/0000308 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивачка перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Та їй відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» була призначена та виплачувалась допомога як внутрішньо переміщеній особі.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на праві власності володіє будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача узгоджується з положеннями діючих нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини, та з урахуванням фактичних обставин, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

У п. 6 постанови визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

З врахуванням зазначеного, суд першої інстанції правильно виходив з того, що визначальним для відмови у призначені грошової допомоги є наявність у будь кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», які регулюють спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, а саме відсутність у вказаних осіб у праві власності житлових приміщень, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Водночас колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що право власності на зазначений житловий будинок у теперішній час зареєстровано належним чином на третю особу, оскільки про зазначені обставини позивачка повідомила відповідача лише 24 квітня 2017 року, а відповідні зміни згідно з інформаційною довідкою були зареєстровані 12 вересня 2016 року. Тобто, враховуючи це, позивачка має право на поновлення раніше скасованої допомоги з 24.04.2017 року.

У зв'язку з цим рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо скасування раніше призначеної позивачці допомоги є правомірним і ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивачка, всупереч наведеним приписам, не довела протиправність прийнятого відповідачем рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов