Справа № 803/163/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6138/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Матковської З.М.,

за участю секретаря Чигер І.І.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 803/163/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення від 26.10.2016 №.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням ГУ ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 26.10.2016 № до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 33800 грн. за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої; за факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці субєктом господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування. Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки в акті перевірки від 28.04.2016 №03/68/40-01/НОМЕР_1 не вказано, з яких саме підстав перевіряючі дійшли висновку, що продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці та на підставі якого первинного документа, що фіксує факт здійснення господарської операції, в тому числі і її вартість, зроблений висновок про продаж алкогольного напою саме за ціну, вказану в акті. Крім того, в акті перевірки не міститься жодних даних про те, що вказана у ньому упаковка типу «Bag in box» без марки акцизного збору не призначалася до продажу на розлив та не була розкрита в барі-магазині, що перевірявся, і саме це не обумовило відсутність акцизної марки. При цьому жодним нормативно-правовим актом, який регулює торгівлю алкогольними напоями на розлив, не передбачено обовязку платника податків зберігати акцизну марку після відкриття пляшки. Вважає, висновки контролюючого органу надуманими та безпідставними, а тому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 26.10.2016 №.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що згідно акту перевірки можливо лише підтвердити факт продажу алкогольного напою на розлив, однак не може підтвердити факт споживання алкогольного напою на місці. Також вказує, що в акті перевірки не вказується на підставі якого первинного документа, що фіксує факт здійснення господарської операції, в тому числі і її вартість, про продаж алкогольного напою за цінами нижчими за встановленні мінімальними роздрібними цінами. Щодо зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку зазначає, що обовязок позначення алкогольної продукції марками акцизного податку покладено на виробника такої продукції.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 10.08.2015 ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.03.2017 за № (а.с. 56-57).

27.04.2016 на підставі наказу Головного управління ДФС у Волинській області від 19.04.2016 №461, направлень від 19.04.2016 №№0000142, 0000143 проведено фактичну перевірку в барі-магазині «Роджер», який знаходиться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н, с.Покащів, вул.Молодіжна, 4, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 (а.с. 38-39).

За результатами фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області складено акт перевірки від 28.04.2016 №03/68/40-01/НОМЕР_2, в якому зафіксовано порушення вимог п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення розрахункової операції без застосування РРО та без видачі розрахункового документа, відсутність накладної на отримання товару; ст.ст. 11, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, постанови КМУ від 27.12.2010 №1251, якою затверджено «Положення про виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», а саме: зберігання горілки «Пшенична» ємкістю 10 л без відомостей виробника горілки та інших реквізитів на картонній упаковці, а також без акцизної марки, реалізація горілки на розлив для споживання на місці в магазині, який не має статусу закладу громадського харчування; постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: реалізовано горілку «Пшенична» 100 мл за ціною 5,00 грн., нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (а.с. 9-10).

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено рішення від 26.10.2016 №, яким до позивача застосовані фінансові санкції в загальній сумі 33800,00 грн.: за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої 10000 грн.; за факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку 17000 грн.; продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці субєктом господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування 6800 грн. (а.с.11).

Вказане рішення позивач оскаржила в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, яка своїм рішенням від 16.01.2017 №457/15/99-99-11050125 залишила скаргу ФОП ОСОБА_2 без розгляду та повернула останній (а.с.12-13).

Вважаючи оскаржене рішення протиправним позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, рішення ГУ ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 26.10.2016 № є законним, обґрунтованим та прийнятим відповідно до норм чинного законодавства

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не оспорюються підстави проведення перевірки, а досліджені судом докази підтверджують ту обставину, що контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача з дотриманням вимог статей ПК України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров»я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - ОСОБА_3).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02.06.2003 (далі - Порядок № 790), визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

В силу п. 5 Порядку № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 790 фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». До суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Щодо накладення штрафу у розмірі 6800 грн., а саме за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, суд апеляційної інстанції вважає правомірним з огляду на наступне.

Частиною 12 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до статті 1 цього ж Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування. Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право субєкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Як вбачається з акту перевірки, позивач мала належним чином оформлену ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, яку було надано відповідачу, про що зазначено в акті перевірки (а.с. 9).

Однак, згідно з частини 6 статті 15-3 цього Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки субєктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус субєктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 27.03.2017 № видами діяльності ФОП ОСОБА_2 є: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 56.30 обслуговування напоями (а.с. 56-57).

Також згідно з інформацією Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області від 20.10.2016 №1.1-06/1558 субєкт господарювання ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 07.06.2016 як заклад роздрібної торгівлі (а.с .46).

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі - 6800 гривень.

З огляду на зазначене ФОП ОСОБА_2 не має статусу закладу громадського харчування, а відтак не вправі здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, що в свою чергу правомірно мало наслідком накладення штрафу на позивача за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування

Покликання апелянта на те, що згідно акту перевірки можливо лише підтвердити факт продажу алкогольного напою на розлив, однак не може підтвердити факт споживання алкогольного напою на місці є безпідставними, оскільки допитані в суді першої інстанції свідки підтвердили встановлені в ході перевірки порушення щодо продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці субєктом господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування.

Накладення штрафу у розмірі 10000 грн. за роздрібну торгівлю горілкою за цінами, нижчими за встановленні мінімальні роздрібні ціни на такі напої, колегія суддів також вважає обгрунтованим, що своєю чергою підтверджено матеріалами справи.

Так відповідно до статті 1 Закону мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої це ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари, а мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Статтею 18 Закону встановлено, що Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Так, постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв 30.10.2008 №957 від (далі Постанова КМУ № 957) визначено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 426, зокрема, встановлена роздрібна ціна на алкогольні напої за 1 л 100% спирту в розмірі 274,50 грн.

Таким чином, мінімальна роздрібна ціна за 100 мл горілки «Пшенична» має коштувати не менше 10,98 грн.

Натомість, контролюючим органом в ході перевірки встановлено факт продажу позивачем 100 мл горілки «Пшенична» за ціною 5,00 грн., що є нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін.

Відповідно до статті 17 Закону передбачено відповідальність субєктів господарювання за оптову або роздрібну торгівлю коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000,00 грн.

Оскільки накладна на отримання горілки перевіряючим не надана, то штрафна санкція становить не менше 10000 грн.

Крім цього суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що в акті перевірки не вказується на підставі якого первинного документа, що фіксує факт здійснення господарської операції, в тому числі і її вартість, про продаж алкогольного напою за цінами нижчими за встановленні мінімальними роздрібними цінами, оскільки з пояснень ОСОБА_4 від 27.04.2016 встановлено, що остання продала 100 мл горілки «Пшенична» по ціні 5 грн. на розлив в одноразовий стаканчик. (а.с. 41)

Оскільки відповідачем доведено факт порушення позивачем вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 року № 957 та вказане підтверджується поясненнями продавця ОСОБА_4, то рішення від 26.10.2016 № в частині застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн. є правомірним.

Щодо накладення штрафу у розмірі 17000 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 11 Закону встановлено порядок маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення № 1251).

Згідно п. 20 даного Положення, маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до приписів ПК України:

п.226.6 ст.226 - маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць.

п.226.9 ст.226 - вважаються такими, що немарковані:

алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

п.226.11 ст.226 - ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Згідно з абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Матеріалами справи стверджується, що у магазині, де здійснює господарську діяльність позивач, виявлено зберігання та реалізацію горілки «Пшенична» в упаковці типу «Beg in box», яка не була маркована маркою акцизного податку встановленого зразка, а тому штрафна санкція за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку в розмірі 17000 грн. до позивача застосована правомірно.

Зокрема, наведені обставини достовірно підтверджуються актом фактичної перевірки, поясненнями продавця ОСОБА_4, постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.07.2016, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 164-5 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн., в якій зазначено, що ОСОБА_2 визнала вину у зберіганні алкогольних напоїв без марок акцизного податку та щиро розкаялась. (а.с. 9, 10, 41, 45 )

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу зазначеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову, оскільки відповідач, як субєкт владних повноважень при винесення оскаржуваного рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Законом.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 803/163/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено 13 липня 2017 року