Справа № 308/4652/16-а
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання - Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві, рядового поліції Романишин Я.Г., про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві, рядового поліції Романишин Я.Г., за якою просить суд:

- визнати дії інспектора роти №1 батальйону УПП у містах Ужгород та Мукачеве рядовим поліції Романишин Я.Г. при притягненні його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП, протиправними;

- визнати постанову серії ПС2 № 889443 від 24.04.2016 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

24 квітня 2016 року інспектором роти №1 батальйону УПП і містах Ужгород та Мукачеве рядовим поліції Романишин Я.Г. винесено постанову серія ПС2 № 889443 про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 255 грн.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконною, необґрунтованою, та постановленою з грубим порушенням вимог законодавства.

Інспектор відразу ж виніс постанову про адмінпорушення. Однак розгляд справи на місці, без підготовки та надання мені часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 2681 КУпАП, якими він не мав можливості скористатися. За таких обставин вважає, що його процесуальні права при такому «розгляді» справи грубо порушено.

Крім того, інспектором мені не було роз'яснено права передбачені ст. 268 КУпАП.

Жодних доказів того, що він порушив правила дорожнього руху інспектор поліції не надав.

Дана справа знаходилась у провадженні судді Сарай А.І.

Розпорядженням керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду від 02.02.2017 р. призначено автоматичний перерозподіл справи № 308/4652/16-а, у зв'язку із закінченням строку повноважень судді Сарай А.І.

За ухвалою від 03.02.2017 року судом було прийнято справу № 308/4652/16-а до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Жодних заперечень щодо даного адміністративного позову ним надано не було.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 квітня 2016 року інспектором роти № 1 батальйону УПП і містах Ужгород та Мукачеве рядовим поліції Романишин Я.Г. було винесено постанову серія ПС2 № 889443 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 255 грн.

В обґрунтування постанови зазначено, що 24 квітня 2016 року о 09 год. 35 хв. в м. Ужгород по вул. Ракоці, 2, водій керуючи транспортним засобом не виконав вимоги дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та здійснив подальший рух в зону дії знаку чим порушив вимоги пункту 8.4 «в» ПДР України.

Як зазначено у п. 8.1, 8.4 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (у редакції яка діяла станом на 04.11.2015 року, дату події, далі - Правила) регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 Правил заборонний знак 3.1 "Рух заборонено". Забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов'язково додатково встановлюється знак 3.43.

Не поширюється дія знаків:

3.1, 3.2, 3.21 - 3.24, 3.34 - на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;

3.1, 3.2, 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Інвалід";

3.1 - 3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Як встановлено судом із довідки від 06.06.2016 року № 12 Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області ОСОБА_1 з 13 жовтня 2011 року працює на посаді начальника зазначеного органу.

Довідкою Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області від 06.06.2016 року № 6338 також підтверджується, що Відділ адресно - довідкової роботи є структурним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області та йому безпосередньо підпорядкований. Офісні приміщення Відділу адресно - довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області знаходяться за адресою: м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, а адмінбудівлі, балансоутримувачем якої являється Головне управління Національної поліції в Закарпатській області.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки правила не містять будь - яких виключень щодо святкових або неробочих днів, ОСОБА_1, як керівник структурного підрозділу, що розміщений в приміщенні ГУНП в Закарпатській області, має право проїзду цією вулицею до адмінбудівлі Відділу адресно - довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Ракоці, 13, та на нього не поширюється дія знаків 3.1. ПДР. Тому, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відтак у відповідача були відсутні підстави для складання відповідної постанови та притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, як зазначено у ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

При цьому положенню частини першої статті 276 було дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. N 5-рп/2015, відповідно до якого положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування рішення Конституційний Суд України зазначив наступне.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 1, частина друга статті 3 Основного Закону України).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 Кодексу). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 Кодексу). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 Кодексу.

У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 1162); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 1853). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки у даному випадку протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, а постанову було винесено на місці вчинення адміністративного правопорушення, це призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу, що суперечить вищезазначеним нормам закону та рішенню Конституційного Суду України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі доказів не достатньою мірою з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, а також зважаючи на встановлені судом обставини вчинення адміністративного правопорушення, що не містять його складу та виключають притягнення особи за цих обставин до адміністративної відповідальності, а також зважаючи на допущені відповідачем порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дій інспектора роти №1 батальйону УПП у містах Ужгород та Мукачеве рядовим поліції Романишин Я.Г. при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП, протиправними;а постанову від 24 квітня 2016 року серія ПС2 № 889443, складену інспектором роти № 1 батальйону УПП і містах Ужгород та Мукачеве рядовим поліції Романишин Я.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 255 грн. - слід визнати протиправною і скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17-19, 69-71, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

П О С ТА Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві, рядового поліції Романишин Я.Г., про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 1 батальйону УПП у містах Ужгород та Мукачеве рядового поліції Романишин Я.Г. при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП, протиправними.

Постанову від 24 квітня 2016 року серія ПС2 № 889443, складену інспектором роти № 1 батальйону УПП і містах Ужгород та Мукачеве рядовим поліції Романишин Я.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 255 грн. - визнати протиправною скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Дергачова