Справа № 804/2281/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 р. Справа № 804/2281/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сидоренко Д.В., при секретарі Шпота Я.С., за участю:
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд»,
до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,
про визнання протиправним та скасування наказу №1853 від 31.03.2017 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 3 квітня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд» отримано повідомлення про проведення Головним Управлінням ДФС у Дніпропетровській області невиїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд» з 4 квітня 2017 року на підставі наказу №1853 від 31 березня 2017 року щодо дотримання вимог законодавства України з питань держаної митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 03.06.15 №110130000/2015/503253. Правовою підставою проведення документальної перевірки та відповідно прийняття цього наказу зазначено п.2.ч.2 ст. 351 Митного Кодексу України (надалі - МКУ), а саме: «надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України».
В обґрунтування правової позиції позивачем надані додаткові письмові пояснення, зокрема щодо законності проведення ТОВ «Електросвітбуд» зовнішньоекономічної операції з поставки товару за митною декларацією №110130000/2015/503253 від 03.06.2015 року.
Також, позивач, звернув увагу на те, що лист, який надійшов з митних органів Туреччини, за своєю суттю є нічим іншим, як відповіддю митного органу іноземної держави у зв'язку з наданням взаємної допомоги у митних питаннях, а надані копії документів - це документи за змістом і формою, що надані підприємством-нерезидентом до митного органу Туреччини згідно їх законодавства. За таких обставин, на думку позивача, лист митної адміністрації Туреччини та додані до нього документи, не можуть визнаватись, як докази, що вказують на надання до митниці підприємством ТОВ «Електросвітбуд» недостовірних відомостей.
А тому, ТОВ «Електросвітбуд» не погоджується із прийнятим Головним Управлінням ДФС у Дніпропетровській області 31.03.2017 року наказом №1853, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю.
Представник відповідача заперечив проти задоволення позову. До суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Керуючись нормами Митного кодексу України та на підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31.03.2017 №1853, була проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253.
Перевіркою встановлено, що в зоні діяльності Дніпропетровської митниці ДФС, на виконання Контракту від 19.06.2013 року №002-VIKO/ELB ТОВ «Електросвітбуд» здійснено митне оформлення товарів «різні електричні компоненти» за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області отримано лист Дніпропетровської митниці ДФС від 16.03.2017 року №197/7/04-50-19-01 з відповіддю митних органів Республіки Туреччина щодо митного оформлення ТОВ «Електросвітбуд» товару «різні електричні компоненти» за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253.
З посиланням на п. 54.4 статті 54 ПК зауважив, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд -
Наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1853 від 31.03.2017р., керуючись п.2 ч.2 ст.351 МК України, наказано провести провести з 04.04.2017р. по 07.04.2017р. документальну невиїзну перевірку ТОВ «Елекстросвітбуд» щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 03.06.2015р. №110130000/2015/503253 тривалістю 4 дні.
В повідомленні відповідно до ч.2 ст.353 МК України було зазначено про необхідність забезпечення надання всіх документів, у тому числі в електронній формі, що належать до предмета перевірки або повязані з ним, можуть мати відношення до переміщення товарів через митний кордон України.
- п.1 ч.1 ст.279, ст.295 Митного кодексу України від 13 березня 2012р. №4495 - УІ, в результаті чого занижено податкові зобовязання по сплаті мита за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253 на загальну суму 183 389,46 грн.;
- п.1 ч.1 ст.279, ст.295 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-УІ та ст. 3 Закону України від 28.12.2014 № 73-VIII «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», що призвело до заниження додаткового імпортного збору за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253 всього у розмірі 182 012,39 грн.;
- п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-УІ, в результаті чого занижено податкові зобовязання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 03.06.2015 №110130000/2015/503253 на загальну суму 801129,90 грн.
Надаючи оцінку законності рішення відповідача про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Електросвітбуд, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.
Частиною другою статті 1 Митного кодексу України встановлено, що відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню
Згідно із пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Відповідно до частин першої та другої статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.
Згідно статті 345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Відповідно до частини 3 статті 345 Митного кодексу України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобовязання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України. (частина 6 статті 345).
Відповідно до статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.
Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.
Відповідно до статті 352 Митного кодексу України, посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Пунктом 54.4 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Згідно із частиною шостою статті 345 Митного кодексу України, результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
З урахуванням встановлених судом обставин та наведених вище норм законодавства, суд дійшов висновку, що у відповідача були підстави для проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд», а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу №1853 від 31 березня 2017 року є необґрунтованою.
Стосовно ж доводів позивача щодо законності проведення ТОВ «Електросвітбуд» зовнішньоекономічної операції з поставки товару за митною декларацією №110130000/2015/503253 від 03.06.2015 року, суд зазначає, що ці обставини судом не досліджуються, оскільки виходять за межі предмету судового розгляду та фактично складають окремий предмет позову.
Вирішуючи даний спір, суд, керуючись частиною третьою статті 2 КАСУ, зобовязаний перевірити рішення суб'єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Цей процесуальний обов'язок відповідачем дотриманий.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу на проведення перевірки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законодавством України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Електросвітбуд» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволенню не підлягають у зв'язку з безпідставністю та невідповідністю законодавству.
У судовому засіданні, яке відбулось 26.06.2017 року, оголошено вступну та резолютивну части постанови.
Повний текст постанови складено 03.07.2017р.
Керуючись статтями 158-163, 167 КАС України, суд
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_4