Справа № 756/16288/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Бабенка К.А.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з березня 2004 року, отримує пенсію по інвалідності, як інвалід ІІ групи відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково, зокрема, зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії державного службовця з 09 серпня 2015 року, з урахуванням суми виплаченої ОСОБА_2 заробітної плати в розмірі 95097,60 грн. за рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року (справа 18/4); зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії державного службовця з 09 серпня 2015 року, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, виплаченої ОСОБА_2 під час роботи в Держмитслужбі та МФУ; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням того, що обмеження максимального розміру пенсії дванадцятьма мінімальними розмірами пенсії за віком (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) встановлені частиною третьою ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві всі розрахунки та донарахування здійснити за законодавством, що діяло на момент призначення ОСОБА_2 пенсії державного службовця, а саме в розмірі 88 % від заробітної плати. Дана постанова суду набрала законної сили.

Як вбачається з листа Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08 листопада 2016 року, на виконання вимог постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача. До заробітної плати для обчислення пенсії включено суми: посадовий оклад - 3105,00 грн., надбавка за ранг - 140,00 грн., надбавка за вислугу років - 811,25 грн., надбавка за високі досягнення у праці, щомісячні премії, надбавка за роботу з таємними документами, премії до державних свят - 6578,88 грн., сума по суду 95097,60 грн. / 24 місяці = 3962,40 грн. Загальна сума заробітної плати для обчислення пенсії становить 14597,53 грн. До розрахунку пенсії врахована сума 9735,00 грн., тобто заробітна плата, з якої сплачуються страхові внески з 01 липня 2008 року.

Позивач вважаючи, що при здійсненні перерахунку розміру його пенсії на виконання вимог постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року відповідачем було протиправно зменшено розмір заробітної плати для обчислення пенсії до 9735,00 грн., а також протиправно не виконано вищезазначене судове рішення, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог дійшов до висновку щодо протиправності дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Абзацом третім пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено обмеження розміру заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, максимальною величиною фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів.

Крім того, абзацом четвертим пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону встановлено, що у разі якщо розмір пенсії, щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсія за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановленого законодавством), призначених відповідно до зазначених в абзацах першому і другому цього пункту законодавчих актів, перевищує 90 відсотків максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, визначеної законодавством на час виплати пенсій таким особам, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання виплачується у сумі, що не перевищує зазначений розмір.

Дія цієї норми поширювалась на осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про державну службу».

Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 положення абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІУ були визнані неконституційними.

У зазначеному рішення Конституційний Суд України дійшов наголосив на тому, що неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Положення абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону про пенсійне страхування щодо обмеження розміру пенсії із солідарної системи не узгоджуються з конституційним положенням про гарантування права на соціальний захист, складовою якого є пенсійне забезпечення за рахунок також бюджетних джерел (стаття 46 Конституції України).

Як було зазначено вище, на виконання постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року відповідачем був проведений перерахунок пенсії позивача, у зв'язку з чим до заробітної плати для обчислення пенсії включено суми: посадовий оклад - 3105,00 грн., надбавка за ранг - 140,00 грн., надбавка за вислугу років - 811,25 грн., надбавка за високі досягнення у праці, щомісячні премії, надбавка за роботу з таємними документами, премії до державних свят - 6578,88 грн., сума по суду 95097,60 грн. / 24 місяці = 3962,40 грн. Загальна сума заробітної плати для обчислення пенсії становить 14597,53 грн. До розрахунку пенсії врахована сума 9735,00 грн., тобто заробітна плата, з якої сплачуються страхові внески з 01 липня 2008 року.

За висновком суду першої інстанції, при здійсненні перерахунку розміру пенсії позивача на виконання постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року відповідач протиправно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, які визнані неконституційними за рішенням Конституційного Суду України, та протиправно обмежив розмір заробітної плати для обчислення пенсії п'ятнадцятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З аналізу вищенаведених норм закону вбачається, що на конституційному рівні закріплений принцип обов'язковості судових рішень, який поширюється як на осіб, які брали участь у справі, так і на будь-яких інших осіб та організації. Судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Набрання постановою суду законної сили породжує наступні правові наслідки: вирішується спір між сторонами, постанова суду стає загальнообов'язковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.

За твердженням позивача, до загальної суми заробітної плати для обчислення пенсії відповідачем не було включено матеріальну допомогу у розмірі 38703,15 грн.

Проте, як вбачається зі змісту резолютивної частини постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року, відповідача було зобов'язано здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії державного службовця з 09 серпня 2015 року з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, виплаченої ОСОБА_2 під час роботи в Держмитслужбі та МФУ.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при здійсненні перерахунку пенсії діяв не у відповідності до судового рішення, яким Управління зобов'язали вчинити певні дії.

Водночас, колегія суддів зауважує, що суб'єкт владних повноважень не може бути зобов'язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання постанови суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа. При цьому, за невиконання рішення суду службова особа несе кримінальну відповідальність, передбачену ст.382 Кримінального кодексу України.

Крім того, Кодексом про адміністративне судочинство України в розділі V врегульовані процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача в частині проведення перерахунку призначеної позивачу пенсії державного службовця з 09 серпня 2015 року без урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, виплаченої ОСОБА_2 під час роботи в Держмитслужбі та МФУ.

При цьому, суд першої інстанції з метою повного захисту порушених прав та інтересів позивача, правомірно вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року у справі №756/2629/16-а (2-а/756/124/16) без обмеження розміру заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, максимальною величиною фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів та без обмеження її максимальним розміром, здійснивши виплати на користь ОСОБА_2 з урахуванням отриманих сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суді м. Києва від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Бабенко К. А.

Повний текст ухвали виготовлено - 13.06.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Бабенко К.А

Вівдиченко Т.Р.