Справа № 813/1502/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року № 876/5644/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

представника позивача Іванейко Я.Я.,

представника відповідача Слюсарчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Державного підприємства «Підприємство Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№ 30)» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулась до суду з позовом до ДП «Підприємство Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№ 30)», яким просила надати дозвіл на погашення податкового боргу відповідача в сумі 1315409,93 грн. за рахунок майна підприємства, що перебуває у податковій заставі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що оскільки відповідач є підприємством установи виконання покарань, надання податковому органу дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна цього підприємства, що перебуває у податковій заставі, суперечить вимогам закону, так як відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» майно підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об'єктом застави, а також звернення стягнення на майно цих органів і підприємств не допускається.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у відповідача наявний несплачений податковий борг в сумі 1315409,93 грн. Відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України за відповідним рішенням суду про надання дозволу на погашення суми боргу за рахунок майна платника податків податковий борг може погашатись за рахунок такого майна, яке є одним із джерел погашення боргу. Також апелянт зазначає, що право господарського відання є речовим правом на майно, отже, підприємство має право самостійного володіння, користування та розпорядження цим майном з врахуванням встановлених законом чи власником майна обмежень. Податковим законодавством не встановлено заборони щодо вилучення контролюючими органами такого майна для погашення податкового боргу підприємства. При цьому, відповідно до п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України у разі суперечності норм інших актів законодавства нормам цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються положення цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ДП «Підприємство Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№ 30)» зареєстроване як юридична особа і перебуває на обліку платників податків.

Станом на день подання до суду даного позову у відповідача існував непогашений податковий борг в розмірі 1315409,93 грн., з них 43545,00 грн. частина чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань), що вилучається до бюджету, 688094,85 грн. боргу та 126495,95 грн. пені з податку на додану вартість, 258,73 грн. боргу та 17393,58 грн. пені із сплати земельному податку і 439880,55 грн. з податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орган стягнення - це державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 цього Кодексу платниками податків є фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст. 59 цього Кодексу передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 цього Кодексу з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Положеннями пп. 89.1.1 п. 89.1, п. п. 89.2, 89.3 ст. 89 цього кодексу визначено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 цього Кодексу контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до положень п. 95.3 цієї статті стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Проаналізувавши зміст наведених норм, колегія суддів зазначає, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами, зокрема, визначено перелік заходів, які повинен здійснити орган стягнення в певній послідовності на виконання власних повноважень. Так, надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливе лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника податків, та після звернення до суду із вимогою про стягнення коштів такого платника податків з рахунків в банку.

З метою погашення даного боргу податковий орган скеровував на адресу відповідача податкові вимоги від 07.02.2002 року № 1/571 та від 31.05.2002 року № 2/1049.

Також рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2013 року та від 18.09.2014 року з ДП «Підприємство Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№ 30)» було стягнуто податковий борг в розмірі 86079,67 грн. та 79397,64 грн. відповідно з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача. На підставі цих рішень позивач скеровував інкасові доручення у банки, де були відкриті рахунки відповідача, проте такі доручення повернулись без виконання в зв'язку з відсутністю коштів на рахунках платника.

Крім того, згідно з актами опису майна від 24.09.2013 року № 20 та від 22.08.2014 року № 23 податковий керуючий провів опис майна відповідача на загальну суму 521836,52 грн., на підставі яких були внесені відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як встановив суд, на виконання зазначених вище судових рішень позивач надсилав до Центральної філії ПАТ «Кредобанк» та до АТ «Банк Львів» інкасовані доручення (розпорядження) від 03.11.2014 року № 237 та від 16.09.2015 року № 242 про стягнення податкового боргу з рахунків ДП «Підприємство Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№ 30)», однак дані доручення були повернуті без виконання з відміткою банку про відсутність коштів на рахунку підприємства, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями цих доручень.

Таким чином, оскільки позивач виконав усі приписи Податкового кодексу України щодо процедури погашення податкового боргу в примусовому порядку за рахунок коштів платника податків, колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими позовні вимоги щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу відповідача за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач є підприємством установи виконання покарань, надання податковому органу дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна цього підприємства, що перебуває у податкові заставі, суперечить вимогам ст. 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», колегія суддів вважає помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об'єктом застави. Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я не допускається.

Водночас відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

А відповідно до п. п. 5.1, 5.2 цього Кодексу поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Таким чином, єдиним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, в тому числі стягнення (погашення) податкового боргу, є Податковий кодекс України, а у випадку суперечності норм інших актів законодавства нормам цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються виключно положення цього Кодексу.

Тому, зважаючи, що норми Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлюють інші правила процедури погашення податкового боргу, ніж норми Податкового кодексу України, а саме забороняють стягнення на майно органів і установ виконання покарань та їх підприємств, тобто суперечать положенням ст. 95 цього Кодексу, колегія суддів вважає, що при вирішенні справи слід керуватись саме спеціальним законом з питань оподаткування, який є спеціальним законом у спірних правовідносинах та має пріоритет над загальними нормами, передбаченими ч. ч. 3, 5 ст. 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у справі № 813/1502/16 - скасувати і прийняти нову, якою позов задовольнити.

Надати Державній податковій інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області дозвіл на погашення податкового боргу Державного підприємства «Підприємство Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області № 30» () в сумі 1315409 (один мільйон триста п'ятнадцять тисяч чотириста дев'ять) грн. 93 коп. за рахунок майна підприємства, що перебуває у податковій заставі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Н. В. Ільчишин
Т. І. Шинкар

Постанова складена в повному обсязі 11.07.2017 року