Справа № 216/3977/16-а(2-а/216/94/16)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2017 року справа № 216/3977/16-а(2-а/216/94/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Дніпропетровської області рядового поліції Яновського Андрія Валерійовича на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року у справі №216/3977/16-а(2-а/216/13/17) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Дніпропетровської області рядового поліції Яновського Андрія Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії інспектора роти № 2 батальйону № 3 УПП в м. Кривому Розі рядового поліції Яновського А.В. винесенню постанови від 04 серпня 2016 року серії ДР №134992 по справі про адміністративне правопорушення, скасувати зазначену постанову, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 255 грн. за порушення Правил дорожнього руху, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначалось про те, що у спірній постанові відсутній опис обставин та підтверджень саме про порушення.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того, висновки суду про протиправність спірної постанови не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами, у тому числі, на носії відеоінформації, який був наданий відповідачем суду для дослідження при розгляді адміністративного позову.

У судове засідання апелянт не прибув, просив здійснювати розгляд справи без його участі.

30 червня 2017 року до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за допомогою факсимільного зв'язку від позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи та надання йому часу для підготовки письмових заперечень на апеляційну скаргу відповідача.

Колегією суддів у задоволенні зазначеної заяви позивача було відмовлено, оскільки, згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року справа була призначена до розгляду на 04 липня 2017 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 197 Кодексу адміністративного судочинства України. Копія ухвали була отримана позивачем 29 червня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Статтею 35 Кодексу адміністративного судочинства України визначений обов'язок суду повідомити учасників процесу не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Отримання копії ухвали суду за чотири дні до розгляду справи, є, на думку колегії суддів, достатнім для підготовки та направлення до суду письмових заперечень на апеляційну скаргу. Крім того, позивачем клопотання про розгляд справи за його участю до суду не надходило.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ДР №134992 від 04 серпня 2016 року, прийнятою інспектором 2 роти 3 батальйону УПП у м. Кривому Розі Дніпропетровської області рядовим поліції Яновським А.В., до гр. ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.3) 04 серпня 2016 року о 15:05 год. в м. Кривому Розі по вулиці Володимира Великого ( Мелешкіна) біля будинку 14а здійснив зупинку транспортного засобу «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху (а.с.3).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що є підставою для скасування спірної постанови.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що здійснений з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, суд першої інстанції вказав на те, що відповідач не мав права приймати спірну постанову на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, яким є адміністративно-територіальна юрисдикція, на яку поширюється відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (04.08.2016 року), колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Досліджуючи обставини події, колегія суддів зазначає, що відеозапис, який був наданий відповідачем в якості доказу у справі, містить відеоінформацію про те, що автомобіль позивача 04 серпня 2016 року о 15:05 год. стояв безпосередньо перед виїздом з прилеглої території. Враховуючи те, що зазначений відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення - зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб. На думку колегії суддів, зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Пункт 15.10 "а" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року забороняє стоянку у місцях, де заборонена зупинка. Пунктом 15.9 "и" Правил дорожнього руху визначено, що зупинка транспортного засобу забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місті виїзду. У пункті 1.10 Правил дорожнього руху наведено поняття прилеглої території, як території, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них. Відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - застосування штрафу в

розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (255 грн.) або 50 штрафних балів.

Суд першої інстанції не наддав належної оцінки всім доказам по справі, обмежившись перевіркою дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, а його висновки не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до приписів статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні адміністративного позову слід відмовити за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області рядового поліції Яновського Андрія Валерійовича - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року у справі №216/3977/16-а(2-а/216/13/17) - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко