Справа № 2а-0870/4972/11
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-0870/4972/11

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року о 12 год. 15 хв.

Справа № 2а-0870/4972/11

Провадження №СН/808/33/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

за участю прокуратури Запорізької області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Судом допущено процесуальне правонаступництво та здійснено заміну відповідача на належного - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані рішення відповідача вмотивовані тим, що в порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (далі – Закон №168), п.5.7, п.5.9 Наказу Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166, позивачем: завищено від’ємне значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту за жовтень 2010 року на суму 2 210 166,00 грн.; завищено заявлену у жовтні 2010 року суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 1 485 958,00 грн. Разом з тим, позивач вважає необґрунтованими викладені в акті перевірки висновки, на підставі яких прийняті оскаржувані рішення відповідача, оскільки законодавчо визначений порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість не ставиться в залежність від реалізації продукції позивача за цінами нижче собівартості такої продукції. Перевищення собівартості продукції ПАТ «ЗАЛК» над ціною її реалізації пов`язано виключно з діючими економічними та ринковими факторами. Вартість продукції підприємства напряму залежить від котирувань Лондонської Біржі Металів на алюміній, а отже, ціна реалізації продукції підприємства відповідає рівню звичайних цін. Контролюючі органи не наділені повноваженнями вимагати від підприємства встановлення ціни реалізації продукції на товари, ціни на які не регулюються державою. На підставі викладеного, просить задовольнити позов у повному обсязі.

05 липня 2017 року представником позивача суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що за результатами проведеної перевірки встановлено завищення підприємством податкового кредиту за жовтень 2010 року по операціям з придбання матеріальних запасів, які використано не у господарській діяльності. Це призвело до порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». Завищення податкового кредиту у жовтні 2010 року сталося внаслідок реалізації готової продукції за цінами нижче собівартості, в результаті чого отримано збиток від реалізації готової (основної) продукції. Таким чином, ПАТ «ЗАЛК» у жовтні 2010 року реалізовано готову продукцію в кількості 2059,61т на загальну суму 39 882 888,80 грн., собівартість якої дорівнює 52 185 109,70 грн. Частина продукції реалізована за ціною нижче собівартості, а саме: сплави алюмінію АК12оч, АК12пч, АК9, АК12(ец), злитки циліндричні А7, алюміній А7 в чушках, злитки циліндричні алюмінієвого сплаву АД31Ф152 мм та алюмінієвого сплаву АД31Ф175 мм, катанка алюмінієва марок АКЛГІ-Т1-5Е-9,5, АКЛП-Т1-5Е-9,5, АКЛП-ПТ-5Е-12, АКЛП-ПТ-5Е-15Д2 у кількості 2056,12 т, собівартість якої дорівнює 52 121 588,66 грн., реалізована на суму 39 808 686,28 грн., у результаті чого отримано збиток від реалізації готової (основної) продукції у сумі 12 312 902,38 грн. Відповідач вважає, що така діяльність позивача суперечить принципам, зазначеним у ст.ст.3, 19, 42, 142 Господарського кодексу України. У результаті реалізації продукції за цінами, нижчими за собівартість її виготовлення, відбувається зменшення такої складової власного капіталу, як активи (у розмірі собівартості продукції) та збільшення активів на суму грошових коштів отриманих від продажу продукції власного виробництва. Проведення такої діяльності, на думку відповідача, призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю виготовлення продукції та ціною її продажу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Прокурор підтримав заперечення відповідача та вказав, що реалізація ПАТ «ЗАЛК» готової (основної) продукції за цінами нижче собівартості суперечить принципам господарської діяльності. Вважає висновок відповідача про завищення ПАТ «ЗАЛК» від’ємного значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту за жовтень 2010 року на суму 2 210 166,00 грн. та завищення заявленої у жовтні 2010 року суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 1 485 958,00 грн. обґрунтованими, у зв’язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розглянути дану справу в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №479930 видами діяльності позивача за КВЕД є: 27.42.0 виробництво алюмінію; 51.52.2 оптова торгівля чорними та кольоровими металами в первинних формах та напівфабрикатами з них.

Судом встановлено, що СДПІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі (правонаступник – Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) з 17.12.2010 по 30.12.2010 проведено позапланову виїзну перевірку ВАТ «ЗАЛК» з питань достовірності нарахування від’ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2010 року, суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов’язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів за жовтень 2010 року, яка виникла за рахунок від’ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в вересні 2010 року.

За результатами перевірки 10.01.2011 складено Акт перевірки №4/08-08/00194122, в якому СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі зазначено, що під час перевірки встановлено порушення ПАТ «ЗАЛК»:

- пп.7.4.1, пп.7.4.4. п.7.4, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.5.7, п.5.9 розділу 5 «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №166 від 30.05.1997, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за №250/2054, в результаті чого завищено від’ємне значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту за жовтень 2010 року на суму 2 210 166,00 грн.;

- пп.7.4.1, пп.7.4.4. п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №166 від 30.05.1997, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за №250/2054, в результаті чого завищено заявлену в жовтні 2010 року суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 1 485 958,00 грн.

На підставі висновків Акту перевірки №4/08-08/00194122 від 10.01.2011 СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі 25.01.2011 прийняті податкові повідомлення-рішення:

З матеріалів справи судом встановлено, що не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями – рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДПА в Запорізькій області та ДПА України.

На підставі рішення ДПА в Запорізькій області №1457/10/25-020 від 01.04.2011 прийняті нові податкові повідомлення-рішення:

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями – рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що за висновками контролюючого органу позивачем безпідставно сформовано податковий кредит по неприбутковим операціям, які мали місце у періоді, що перевірявся, а саме - здійснено реалізацію продукції власного виробництва за ціною нижче собівартості її виробництва. Неприбуткові операції не відповідають меті господарської діяльності, яка полягає у одержані прибутку, що виключає право платника на віднесення сум податку на додану вартість, які сплачені у вартості товару, що використаний у виготовленні кінцевої продукції, до складу податкового кредиту. Також, контролюючим органом вказано, що позивачем під час формування податкової звітності не враховано результати попередньої перевірки, в результаті чого встановлено завищення заявленої в жовтні 2010 року суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 1 485 958,00 грн. (акт перевірки від 16.12.2010 №406/08-08/00191224).

Стверджуючи про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень–рішень, позивач вказує на те, що реалізація продукції за цінами нижче собівартості відбулось з незалежних від позивача причин через світову кризу, у зв’язку з чим продукція виробництва ПАТ «ЗАЛК» реалізувалася за цінами, актуальними на світовому ринку на момент реалізації, які були нижчими від собівартості товару.

З акту перевірки судом встановлено, що згідно наданих до перевірки бухгалтерських документів за жовтень 2010 року: головної книги, журнал-ордеру №6, первинних документів до нього, реєстру отриманих та виданих податкових накладних, податкових накладних, договорів, відомості фактичної калькуляції собівартості основної продукції, оборотної відомості по готовій продукції, - собівартість реалізованої готової продукції в жовтні 2010 року дорівнює 52 185 109,70 грн., що в бухгалтерському обліку відображено проводками:

Дт 901 - Кт 261.1 – 39 906 263,70 грн., відображено фактичну виробничу собівартість реалізованої продукції (зі складу);

Дт 901 - Кт 261.4 – 12 278 846,00 грн. відображено фактичну виробничу собівартість реалізованої продукції за договором комісії (ВАТ «ЗАЛК» є комітентом за договором комісії №189Д(2008) від 27.02.2008).

Вартість реалізованої готової продукції в жовтні 2010 року склала 39 882 888,80 грн., що в бухгалтерському обліку проводками: Дт 701.0 – Кт 791.1 – 39 882 888,80 грн. відображено дохід від реалізації готової продукції, у тому числі згідно аналітичної відомості відвантаженої продукції за період з 01.10.2010 по 31.10.2010 по бухгалтерському рахунку 361 «Розрахунки з покупцями і замовниками», що підтверджується накладними на відвантаження, встановлена реалізація вітчизняним покупцям:

- сплав алюмінію АК12 оч в кількості 6,374 т на суму 120605,69 грн. (без ПДВ);

- сплав алюмінію АК12 пч в кількості 6,671 т на суму 126241,63 грн. (без ПДВ);

- злитки циліндричні А7 в кількості 422,042 т на суму 8 119 540,58 грн. (без ПДВ);

- алюміній А7 в чушках в кількості 6,905 т на суму 128471,23 грн. (без ПДВ);

- злитки циліндричні алюмінієвого сплаву АД31Ф152 мм в кількості 45,022 т на суму 876 849,97 грн. (без ПДВ);

- злитки циліндричні алюмінієвого сплаву АД31Ф175 мм в кількості 9,799 тн на суму 191643,65 грн. (без ПДВ);

- катанка алюмінієва АКЛП-ПТ-5Е-9,5 в кількості 1 412,552 т на суму 27 403 508,80 грн. (без ПДВ);

- катанка алюмінієва АКЛП-Т1-5Е-9,5 в кількості 51,558 т на суму 1 000 225,20 грн. (без ПДВ);

- катанка алюмінієва АКЛП-ПТ-5Е-12 в кількості 63,024 т на суму 1 222 665,60 грн. (без ПДВ);

- катанка алюмінієва АКЛП-ПТ-5Е-15,12 в кількості 21,388 т на суму 414927,20 грн. (без ПДВ);

- сплав алюмінію АК12 (ец) в кількості 6,489 т на суму 122775,00 грн. (без ПДВ);

Також, в акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про те, що ВАТ «ЗАЛК» в жовтні 2010 року реалізувало готову продукцію в кількості 2059,61 т на загальну суму 39 882 888,80 грн., собівартість якої дорівнює 52 185 109,70 грн. Частина продукції реалізована за ціною нижче собівартості, а саме: сплави алюмінію АК12оч, АК12пч, АК9, АК12(ец), злитки циліндричні А7, алюміній А7 в чушках, злитки циліндричні алюмінієвого сплаву АД31Ф152 мм та алюмінієвого сплаву АД31Ф175 мм, катанка алюмінієва марок АКЛП-Т1-5Е- 9,5, АКЛП-Т1-5Е-9,5, АКЛП-ПТ-5Е-12, АКЛП-ПТ-5Е-15,12 у кількості 2056,12 т, собівартість якої дорівнює 52 121 588,66 грн., реалізована на суму 39 808 686,28 грн., у результаті чого отримано збиток від реалізації готової (основної) продукції у сумі 12 312 902,38 грн.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу – сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Отже, визначальними ознаками для віднесення витрат до валових витрат підприємства є те, що такі витрати мають бути понесені платником податку як компенсація, в тому числі, вартості товарів, які придбаваються для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон №168) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняються більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складаються із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності з пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону №168, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбаванням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з пп.7.4.5 ст.7 Закону №168 не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього).

Згідно з підпунктом 1.20.1 пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 1.20.2 цієї статті для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах.

Відповідно до підпункту 1.20.5-1 цієї статті, якщо звичайна ціна не може бути визначена з використанням норм попередніх підпунктів цього пункту, то для доказів обґрунтування її рівня застосовуються правила, визначені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, а також національними стандартами з питань оцінки майна та майнових прав. З метою оподаткування терміни «справедлива вартість», «ринкова вартість» та «чиста вартість реалізації», які використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку та національних стандартах з питань оцінки майна і майнових прав, прирівнюються до терміну «звичайна ціна», визначеного цим Законом.

Відповідач, заперечуючи правильність здійсненого позивачем розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2010 року, обґрунтовує свої доводи тим, що позивачем щомісячно включались до складу податкового кредиту суми податку по операціях з придбання товарів, послуг, які не використано в оподатковуваних операція у межах господарської діяльності платника, оскільки обсяг продажу однієї тони виготовленої алюмінієвої продукції є меншим ніж обсяги придбаних товарів, послуг, з яких складається собівартість однієї тони реалізованої продукції, тобто діяльність позивача не направлена на отримання доходу.

Згідно з п.п.1,2 ст.3 Господарського кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб’єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність; господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб’єкти підприємництва – підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність – будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Мета отримання доходу є кваліфікуючою ознакою господарської діяльності, що передбачає наявність розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності в цілому, а відтак і в кожній господарській операції, з яких складається господарська діяльність платника. Господарська операція, спрямована на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об'єктивним процесом здійснення господарської діяльності, яка опосередковується комерційним ризиком неодержання очікуваного доходу. Втім, віднесення таких операцій до господарських можливе лише у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в його постанові від 09.06.2015 у справі №21-289а15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська фабрика гофротари» до Нововолинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Однією з особливостей адміністративного судочинства є те, що обов’язок доведення правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладено на суб’єкта владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, позивач зобов’язаний обґрунтувати свої доводи та надати на їх підтвердження відповідні належні та допустимі докази.

В даній справі платником не обґрунтовано належними засобами доказування наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) продажу готової продукції без компенсації понесених витрат на придбання товарів, послуг для її виробництва.

На переконання суду, систематичний продаж продукції за ціною, що формувалась без врахування витрат на її виробництво, та одержання внаслідок таких операцій значних збитків на рівні майже 25 %, що в свою чергу призвело до виникнення формальних підстав для відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість, не може вважатись економічно виправданим.

Згідно з декларацією ПАТ «ЗАЛК» з податку на прибуток за 2008-2009 роки вбачається систематична збиткова діяльність позивача, а саме:

2008 рік – валовий дохід від діяльності підприємства склав 2 394 590 215 грн. (скоригований валовий дохід 2 393 892 933 грн.) валові витрати склали 2 471 497 512 грн. (скориговані валові витрати 2 472 720 148 грн.), показник прибутку, що підлягає оподаткуванню має від’ємне значення на дорівнює «– 136 381 374 грн.»;

2009 рік – валовий дохід від діяльності підприємства склав 1 414 859 322 грн. (скоригований валовий дохід 1 416 785 220 грн.) валові витрати склали 1 797 395 948 грн. (скориговані валові витрати 1 795 476 879 грн.), від’ємне значення оподаткування попереднього податкового року 155 912 523 грн., показник прибутку, що підлягає оподаткуванню, має від’ємне значення та дорівнює «– 437 968 004 грн.»;

І квартал, півріччя 2010 року – валовий дохід від діяльності підприємства склав 385 734 643 грн. (скоригований валовий дохід 386 063 484 грн.) валові витрати склали 860 801 759 грн. (скориговані валові витрати 859 404 872 грн.), від’ємне значення оподаткування попереднього податкового року 437 968 004 грн., показник прибутку, що підлягає оподаткуванню, має від’ємне значення та дорівнює «– 498 948 498 грн.»;

ІІІ квартал 2010 року – валовий дохід від діяльності підприємства склав 609 949 293 грн. (скоригований валовий дохід 610 277 093 грн.) валові витрати склали 877 178 781 грн. (скориговані валові витрати 873 713 117 грн.), показник прибутку, що підлягає оподаткуванню, має від’ємне значення та дорівнює «– 301 020 367 грн.».

На думку суду, розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, якщо платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість. Намагання одержати доход лише у зазначений спосіб, без реальних позитивних економічних наслідків господарської діяльності, не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Матеріали даної справи не містять доказів проведення платником будь-яких економічних досліджень щодо установлення ціни на металопродукцію у перевіреному періоді; позивачем не представлено фактичних даних на підтвердження відповідності застосованої ціни на спірну металопродукцію об’єктивним ринковим чинникам (зокрема, ціні, що застосовувалася іншими суб'єктами господарювання у відповідний період на аналогічний товар); не подано розрахунків оптимальності визначення ціни на спірний товар, планування прибутку.

Суд не приймає посилання позивача на світову економічну кризу, що спричинила падіння цін на світовому ринку алюмінію, та на підвищення тарифів на електроенергію, оскільки зазначені фактори мають загальний характер та не зумовлюють наявність специфічних обставин виключно для позивача.

Крім того, в Акті перевірки №4/08-08/00194122 від 10.01.2011 на сторінках 18-19 зазначено, що ВАТ «ЗАЛК» не враховано результати попередньої перевірки (Акт від 16.12.2010 №406/08-08/00191224), в результаті чого встановлено порушення пп.7.4.1, пп.7.4.4. п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №166 від 30.05.1997, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за №250/2054, що призвело до завищення заявленої в жовтні 2010 року суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 1 485 958,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2016 у справі №2а-0870/4330/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.02.2017, у задоволенні позовних вимог ПАТ «ЗАЛК» відмовлено.

При цьому, за результатами розгляду адміністративну справу №2а-0870/4330/11 суди дійшли висновку про правомірність висновків контролюючого органу, зокрема і про завищення ПАТ «ЗАЛК» від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за вересень 2010 року на суму 1 485 958,00 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що показники податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2010 року сформовані позивачем з урахуванням залишку від’ємного значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту за вересень 2010 року на суму 1 485 958,00 грн., що в порушення пп.7.4.4. п.7.4, пп.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» призвело до завищення заявленої в жовтні 2010 року суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 1 485 958,00 грн.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень – рішень відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв’язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».

Підстави для стягнення на користь позивача понесених судових витрат відповідно до ст.94 КАС відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України – з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко