Справа № 813/1758/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6468/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Новояворівськжитло» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі за його позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Комунальне підприємство «Новояворівськжитло» (далі - КП) звернулося до суду, з урахуванням заяви про зміну підстав адміністративного позову, з позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ОДПІ) про визнання протиправним і скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28.03.2016 № (далі - Рішення).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що розрахунки штрафних санкцій та сум пені, на підставі яких прийнято оскаржуване Рішення, не містять інфорації про суму та строк протермінування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Єдиний внесок), не відповідають дійсним обставин справи та не дають чіткого розуміння звідки ведеться первинний облік. Окрім цього, посилається на заборгованість держави в особі Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації (далі - Управління) по квартплаті перед КП (вартість наданих позивачем послуг населення, якому надано субсидії по квартплаті), яка є більшою ніж заборгованість КП перед державою в особі ОДПІ по сплаті Єдиного внеску, що й призвело до порушення позивачем ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) в частині своєчасності сплати такого.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі №813/1758/16 в задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування поданої апеляційної скарги наголошує на обставини викладені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотання апелянта про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки такий був завчасно повідомлений про розгляд справи та мав можливість забезпечити явку своїх представників, в тому числі і крім ОСОБА_1 Надання останньому відпустки в період з 03.07.2017 по 04.07.2017 може свідчити про недобросовісність КП, крім того, справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон №2464-VI чітко визначає, що сплата Єдиного внеску не залежить від фінансового стану платника та не пов`язує можливість застосування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату Єдиного внеску із наявністю чи відсутністю вини платника у порушенні строків його сплати.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.03.2016 ОДПІ прийнято Рішення, яким до КП на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI за період з 21.01.2015 до 16.03.2016 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) Єдиного внеску на застосовано штраф у розмірі 264641,38 грн та нараховано пеню у розмірі 35653, 93 грн (а.с.9).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку Єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон №2464-VI.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) Єдиний внесок - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 4 Закону №2464-VI визначений перелік осіб, що є платниками Єдиного внеску.

Пунктом 1 ч.1 цієї статті передбачено, що платниками Єдиного внеску є роботодавці, а саме: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Позивач 12.03.2007 зареєстрований як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, з огляду на що віднесений до платників Єдиного внеску за п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI (а.с.25-26).

Платник Єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати Єдиний внесок (ст.6 Закону №2464-VI).

При цьому, платники Єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати Єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати Єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч.8 ст.9 Закону №2464-VI).

Згідно із ч.11 ст.9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати Єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Важливо, що Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника(ч.12 ст.9 Закону №2464-VI).

Більше того, на пріоритетність сплати Єдиного внеску вказує й п.2 ч.12 ст.9 Закону №2464-VI, із змісту якої вбачається, що за наявності у платника Єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати Єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати Єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Статтею 25 Закону №2464-VI передбачені заходи впливу та стягнення недоїмки по сплаті Єдиного внеску.

Так, ч.2 вказаної статті Закону №2464-VI визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники Єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) Єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника Єдиного внеску такі штрафні санкції, як штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Окрім цього, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частини 10, 11 ст.25 Закону №2464-VI).

Із змісту ч.13 ст.25 Закону №2464-VI вбачається, що нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм права випливає, що для визначення правильності нарахування штрафу та пені, обов`язково слід встановити факт невиконання платником Єдиного внеску обов`язку по сплаті сум внеску, а також розмір недоїмки, на який нараховано штраф та пеню.

Отже, законодавцем визначено правопорушення, за вчинення яких до правопорушника застосовуються штрафні санкції та пені. Зокрема, таким порушенням є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) Єдиного внеску.

КП не виконало свого передбаченого законодавством обов`язку по сплаті Єдиного внеску та несвоєчасно сплатило суми такого за період з 21.01.2015 до 16.03.2016, що підтверджується інтегрованими картками платника за 2014 - 2016 роки, і стало підставою для прийняття оскаржуваного Рішення.

Попри це, зазначений факт несвоєчасної сплати сум Єдиного внеску позивачем не заперечується. Останній лише вказує, що причиною такого порушення з його боку стало скрутне фінансове становище, відсутність належного фінансування та обігових коштів, однак, як вірно вказав суд першої інстанції, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції, сплата Єдиного внеску не залежить від фінансового стану платника. У спростування тверджень позивача щодо відсутності вини останнього в частині несвоєчасності сплати Єдиного внеску, суд першої інстанції роз`яснив, що Закон №2464-VI не пов'язує можливість застосування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату Єдиного внеску із наявністю чи відсутністю вини платника у порушенні строків його сплати.

У поданій апеляційній скарзі позивач посилається на заборгованість держави в особі Управління перед КП (вартість наданих позивачем послуг населення, якому надано субсидії по квартплаті), яка є більшою ніж заборгованість КП перед державою в особі ОДПІ по сплаті Єдиного внеску, що й призвело до порушення позивачем ст.9 Закону №2464-VI в частині своєчасності сплати Єдиного внеску. Апеляційний суд такі доводи апелянта вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки наявність заборгованості держави перед КП не є предметом доказування в розглядуваній справі та не має до неї прямого чи опосередкованого відношення, відтак такі твердження виходять за межі перегляду справи апеляційним судом.

Між тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що незалежно від результатів розгляду даної адміністративної справи, позивач не позбавляється права звернутися до суду із відповідним позовом до держави в особі Управління щодо стягнення заборгованості по розрахунках (відшкодування за надані населенню субсидії) перед КП за надані останнім послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Новояворівськжитло» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної силишляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді В. В. Ніколін
Д. М. Старунський

Повний текст виготовлений 10 липня 2017 року.