Справа № 817/2229/16
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2017 р.Р і в н е 817/2229/16
17год. 10хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватне підприємство "Фламінго - Тойс"

доРівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні-листопаді 2016 року відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 28.10.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 10.01.2012 року по 28.10.2016 року про що складений акт. На підставі висновку даного акта були винесені податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість, зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, збільшено суму податку на прибуток підприємства, застосовано штрафну санкцію з порушення строків розрахунку у сфері ЗЕД, застосовано штрафну санкцію за порушення подання розрахунку 1ДФ, визначено суму грошового зобовязання по ПДФО. Позивач не погоджується з висновками акта щодо встановлених порушень. При цьому зазначає, що по контрагенту ПСП «Півче» строки оплати товару не закінчилися, тому визнавати суму заборгованості як безповоротно фінансовою допомогою та включати її до доходів немає підстав. Крім того, позивач не знав, що відносно вказаного контрагента винесене рішення суду про його припинення оскільки не був стороною у справі. По контрагенту ТОВ «Інфініті Центр» виникла аналогічна ситуація, крім того, позивач вказує на те, що строки оплати були визначені відповідачем без жодних документів. По контрагенту ОСОБА_3 позивач стверджує, що жодних господарських операцій із ним не проводив, договорів як усних так і письмових не заключав. Вказаний підприємець помилково зарахував кошти на рахунок позивача. Оскільки рахунки позивача були заблоковані, то останній неодноразово звертався до банку про повернення помилково зарахованих коштів ОСОБА_3, однак банк цього не зробив, більш того, самостійно зняв частину вказаних коштів на погашення заборгованості по кредиту позивача. Щодо порушень у сфері ЗЕД, то позивач посилається на те, що чинним законодавством не заборонено проводити взаємозалік зустрічних однорідних вимог та нарахування пені не може здійснюватися після проведення зарахування однорідних вимог. Отже, по розрахунках з контрагентах-нерезидентах у позивача відсутня прострочена заборгованість, а відтак, жодних підстав для нарахування пені за прострочення ПП «Фламінго-Тойс» строків по розрахункам з такими контрагентами у податкового органу немає, в звязку з чим податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими що належать до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що дійсно, у позивача була проведена перевірка, за результатами якої складений акт і на підставі висновків акту прийняті податкові повідомлення-рішення. Так, перевіркою встановлено, що позивач не провів оплату за поставлений товар ПСП «Півче» та ТОВ «Інфініті Центр». Оскільки останні, відповідно, знаходяться у стані припинення та визнаний банкрутом, то кредиторська заборгованість перед вказаними контрагентами має бути віднесена позивачем до доходів як безповоротна фінансова допомога у відповідному році. Щодо заниження податкових зобовязань по отриманих коштах від ОСОБА_3, то відповідач стверджує, що частина коштів була використана позивачем для потреб власної господарської діяльності. Враховуючи той факт, що кошти в сумі 740000 грн. не повернуті покупцю та частина даних коштів використана в господарській діяльності платника податку, тому дані кошти як аванс за товари підлягають включенню до податкових зобовязань за червень 2015р. Також відповідач стверджує, що за позивачем рахується прострочена дебіторська заборгованість у сфері ЗЕД, граничний терміни сплати якої закінчився, що є порушенням. Крім того, операції про відступлення права вимоги по заміні первісного кредитора по контрактах з нерезидентами суперечать нормам чинного законодавства. В звязку з наведеним відповідач стверджує про правомірність та обґрунтованість висновків акту перевірки, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, тотожні викладеним у запереченні.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд виходить з такого:

В жовтні-листопаді 2016 року відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 28.10.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 10.01.2012 року по 28.10.2016 року.

За наслідками вказаної перевірки відповідачем складений акт №57/14-141/38058937 від 14.11.2016.

Відповідачем при проведенні перевірки встановлено, що позивачем під час здійснення господарської діяльності за перевіряємий період допущені порушення, які викладені у висновку акту перевірки, а саме: - пп.134.1.1 п.134.1 СТ.134, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено відємне значення обєкта оподаткування з податку на прибуток за 2015р. в сумі 14 958 грн. та занижено податок на прибуток в сумі 347229 гри., в т.ч. за 2014р. 326492грн., за 2015р. 20737 грн.; п. 187.1 от. 187 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижений податок на додану вартість в сумі 123333 грн., в т. ч. за листопад 2015р. - 121646 грн., за травень 2016р.- 1076 грн., за липень 2016р.- 611грн.;

Статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме: порушення законодавчо встановленого терміну надходження валютної виручки в сумі 31600,4дол.США та ненадходження валютної виручки в сумі 43838,10 дол. США по Договору поставки № 2 від 30.06.2014р. з нерезидентом-фірмою «SMILES-TOYS Sp.z.o.o» (Польща); порушення законодавчо встановленого терміну надходження валютної виручки в сумі 4256,13дол.США по контракту № 11 від 01.09.2015р. з нерезидентом-фірмою «Maksimoff Sp.z.o.o» (Польща); порушення законодавчо встановленого терміну надходження валютної виручки в сумі 4375,80дол.США по контракту №10 від 29.06.2015р. з нерезидентом-фірмою «Viplast Canada corp»; порушення законодавчо встановленого терміну надходження валютної виручки в сумі 10727,26 євро та ненадходження валютної виручки в сумі 6121,68 євро по Договору поставки №2 з нерезидентом-фірмою «POLYRTRADE CORPORATION LLP» (Великобританія); порушення законодавчо встановленого терміну надходження валютної виручки в сумі 13650 дол. США по Договору поставки №1 від 18.02.2014р. з нерезидентом-фірмою ООО «Смайлики-Тойс»; порушення законодавчо встановленого терміну надходження валютної виручки в сумі 8310,11 євро та ненадходження валютної виручки в сумі 679,66 євро, порушення терміну надходження валютної виручки в сумі 8700дол.США по Договору поставки №7 від 20.05.2015р. з нерезидентом фірмою «Best toys» (Естонія); ненадходження валютної виручки в сумі 4429,38 євро за послуги переробки давальницької сировини по Контракту №D2209 від 22.09.15р. з фірмою-нерезидентом «Maksimoff Sp.z.o.o» (Польща).

Статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме: порушення терміну повернення валютних коштів в сумі 6600 євро по Контракт №18 від 24.11.2015р. з нерезидентом-фірмою «Best toys»; ненадходження товару по імпорту в сумі 6144дол.США по Договору поставки №6 від 01.07.2014р. з нерезидентом-фірмою «SMILES-TOYS Sp.z.o.o» (Польща); ненадходження товару по імпорту в сумі 20040дол.США по Договору №17 від 19.11.2015р. з нерезидентом-фірмою «Maksimoff Sp.z.o.o»;

Пункту 51.1 статті 51 глави 2, пп. «б» п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України, розділу III «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку», чинного у 2014р., затвердженого в новій редакції Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014р. №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014р. №228/25005 та чинного у 2015р., затвердженого в новій редакції Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015р. №111/26556, за якими встановлено не вірне подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ за 2 кв.2013р., 1-2кв. 2014р.;

Підпункту 163.1.1 пункту 163.1 ст.163, пп. «г» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 165.1.21 пункту 165.1 статті 165, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171 розділу IV Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті (нарахуванні, наданні) платникам податків доходів за період, що перевірявся, а саме: не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 152,88грн., в т.ч. у 2013р. 47,71грн., у 2014р. 105,17грн.

На підставі висновку акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № від 28.11.2016р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ за податковими зобовязаннями в розмірі 123333 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 30834грн.; № від 28.11.2016р., яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податок на прибуток у розмірі 14958грн. № від 28.11.2016р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток за податковими зобовязаннями в розмірі 347229грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмір 81623грн.; № від 28.11.2016р., яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1650979,25грн.; № від 28.11.2016р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510грн.; № від 28.11.2016р., яким визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за податковими зобовязаннями в розмірі 152,88грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 78,08грн., та нарахована пеня в розмірі 40,80грн.

Судом встановлено, що на прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень № від 28.11.2016р., яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податок на прибуток у розмірі 14958грн., № від 28.11.2016р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток за податковими зобовязаннями в розмірі 347229грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмір 81623грн. виплинули розрахунки позивача з контрагентами ПСП «Півче» та ТОВ «Інфініті Центр».

При цьому в ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що 02.04.2014 року позивач уклав із ПСП «Півче» договір № 1 купівлі-продажу обладнання вартістю 1466171,82грн. без ПДВ. 03.04.2014 року позивачем згідно договору №1 придбано обладнання у вказаного контрагента вартістю 347673,36грн. без ПДВ. Згідно умов вказаних договорів, оплата здійснюється позивачем протягом 365 календарних днів з моменту передачі обладнання.

Станом на час проведення перевірки 28.10.2016, відповідачем встановлено, що кредиторська заборгованість позивача складає 1813845,18грн. В той же час, станом на 12.01.2015р. ПСП «Півче» як юридичну особу припинено на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду (постанова набрала законної сили 29.12.2014).

Таким чином відповідач прийшов до висновку про те, що вказана кредиторська заборгованість є безнадійною заборгованістю і позивач зобовязаний був включити її до складу інших доходів за 2014 рік.

Одночасно відповідачем встановлено, що позивачем 01.11.2012р. укладений договір №1/11-2 купівлі продажу ТМЦ із контрагентом ТОВ «Інфініті Центр» вартістю 130161грн.

Згідно умов вказаного договору купівлі-продажу, строк оплати протягом 1 місяця з моменту поставки та складання видаткової накладної.

Станом на час проведення перевірки, податковим органом виявлено кредиторську заборгованість по рахунку 631 позивача перед ТОВ «Інфініті Центр» в сумі 130160,6 грн.

Разом з тим, Постановою Господарського суду Київської області від 02.12.2015р. по справі № 911/3357/15, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфініті Центр» (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул.. Дніпровська, 5; код ЄДРПО України 36832466) визнано банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Відповідач стверджує, що позивач повинен був включити суму такої заборгованості до складу доходів за підсумками звітного податкового періоду, тобто після закінчення трьох років із дня строку платежу (або періоду визнання контрагента банкрутом), в даному випадку за 2015 рік.

Суд погоджується із такими висновками відповідача та уважає, що такі твердження відповідача узгоджуються з нормами чинного законодавства з огляду на наступне.

Під час розгляду справи, фактів включення кредиторської заборгованості позивача перед ТОВ «Інфініті Центр» до ліквідаційної маси при призначенні ліквідаційної процедури судом не встановлено.

Відповідно, до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст.14 Податкового Кодексу України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

За змістом п.11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 січня 2000 року № 20, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 р. за № 85/4306 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - ПСБО), кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги це одна із складових поточних зобовязань.

Згідно з п.5 ПСБО 15, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобовязань, що обумовлює збільшення власного капіталу (за винятком збільшення капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Отже, списання кредиторської заборгованості це операція з визнання доходу з одночасним виключенням з обліку непогашеної, достовірно визначеної кредиторської заборгованості.

За визначенням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 ст. 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість, що не погашена внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Згідно із нормами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Таким чином, на думку суду, позивач повинен був включити суму заборгованості перед ТОВ «Інфініті Центр» до складу доходів за підсумками звітного податкового періоду, тобто після закінчення трьох років із дня строку платежу (або періоду визнання контрагента банкрутом), тобто за 2015р. При цьому, судом встановлено, що відомості в ЄДРЮОФОГФ містять дані про те, що вказане підприємство знаходиться в стані припинення за судовим рішення про банкрутство 14.01.2016.

Крім того, відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПКУ інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником з податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Визначаючи ознаки безнадійної заборгованості, норми підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України не відрізняють дебіторську чи кредиторську заборгованість стосовно якої із цих заборгованостей визначено ту чи іншу із наведених в цьому підпункті ознак, висновок може бути зроблений на підставі буквального і логічного тлумачення і цих норм.

Одночасно, підпункті 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 цього ж Кодексу йдеться про безнадійну кредиторську заборгованість без розкриття її ознак. Відтак, визначена в пункті «в» підпункту 14.1.11 ознака безнадійної заборгованості в рівній мірі стосується заборгованості платника податку перед суб'єктом господарювання, визнаного банкрутом чи припиненого як юридична особа у зв'язку з ліквідацією, тобто кредиторською заборгованістю платника податку, оскільки в цьому випадку така заборгованість не може бути сплачена через відсутність кредитора.

Відповідно до частини 3 статті 205 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі ліквідації суб'єкта господарювання, якщо не допускається правонаступництво за цим зобов'язанням.

Частиною 3 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що до відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 609 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється ліквідацією - юридичної особи (боржника або кредитора).

Отже, за наявності такої обставини як припинення зобов'язання згідно зі ст. 609 Цивільного кодексу України - у зв'язку з ліквідацією юридичної особи (кредитора), у платника податку (боржника) виникає дохід із суми непогашеної заборгованості за фактично отриманий товар, який відноситься до складу валового доходу звітного періоду, в якому такий доход виник (на дату ліквідації підприємства-кредитора).

Тобто у платника податку виникає обов'язок збільшити валовий дохід, що складається із суми непогашеної заборгованості, зобов'язання щодо сплати якої у позивача припинилися через ліквідацію юридичної особи - кредитора.

Суд уважає, що у звязку з припиненням юридичної особи ПСП «Півче», позивач мав включити суму кредиторської заборгованості перед даних контрагентом до складу інших доходів за 2014 рік.

З врахуванням викладеного суд прийшов до висновку про правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень № від 28.11.2016р. та № від 28.11.2016р.

На прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2016р., яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1650979,25грн. вплинули порушення позивачем термінів розрахунків у сфері ЗЕД, наявність дебіторської заборгованості та Договір про відступлення права вимоги, операції за яким здійснені в порушення вимог чинного законодавства.

Так, в ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що на виконання умов експортного Договору поставки №2 від 30.06.2014 року, укладеного між позивачем та «SMILES-TOYS Sp.z.o.o» (Польща), ТОВ ПП «Фламінго-Тойс» експортовано товар - дитячі іграшки /код товару / загальною вартістю 60963,20 дол. США (768091,39 грн.). За експортований товар валютна виручка надійшла на валютний рахунок резидента в сумі 22041,4 дол. США (371572,41 грн.), решта валютної виручки в сумі 38921,8 дол. США на валютний рахунок резидента не надійшла. Отже, по розрахунках з вказаним нерезидентом при виконанні умов експортного Договору поставки №2 від 30.06.2014р. рахується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 43838,10 дол. США.

По контракту №11 від 01.09.2015р. з нерезидентом-фірмою «Maksimoff Sp.z.o о» (Польща) ПП «Фламінго-тойс» експортовано товар - дитячі іграшки /код товару / загальною вартістю 4256,13дол.США (93391,37грн.). За експортований товар валютна виручка на валютний рахунок резидента не надійшла. Натомість, за даними бухгалтерського обліку вказана заборгованість закривається шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно угоди від 22.12.2015р., якою сторони обумовили, що кредиторська заборгованість ПП «Фламінго-Тойс» за отримані послуги по контракту №2 від 01.10.2015р. в сумі 4300 євро зараховується в погашення дебіторської заборгованості по контракту №11 від 01.09.2015р. в сумі 4256,13дол.США по крос-курсу на відповідну дату.

Вказане зарахування зустрічних однорідних послуг здійснено, на думку відповідача, в порушення вимог ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із подальшими змінами та доповненнями. На підтвердження факту порушення термінів розрахунків в іноземні валюті по контракту №11 від 01.09.2015р. з нерезидентом-фірмою «Maksimoff Sp.z.o о» (Польща) по зовнішньоекономічній операції 07.09.2015р., від уповноваженого банку ПАТ «Кредобанк» відповідачем отримано повідомлення 05.01.2016р. №52-114/16. Отже, валютна виручка за експортовану продукцію повинна була надійти у повному обсязі, тобто на суму 4256,13дол.США і граничний термін сплати якої закінчився 06.12.2015р.

По контракту №10 від 29.06.2015р. з нерезидентом-фірмою «Viplast Canada согр» ПП «Фламінго-тойс» експортовано товар дитячі іграшки /код товару / загальною вартістю 4375,8дол.США (91919,69грн.). За імпортований товар валютна виручка на валютний рахунок резидента не надійшла. Тобто станом на дату завершення перевірки по розрахунках з вказаним нерезидентом при виконанні умов зазначеного контракту рахується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 4375,8дол.США, граничний термін надходження якої настав 30.09.2015р.

На виконання умов контракту № 2 від 30.03.2015р. з фірмою «POLYRTRADE CORPORATION LLP» (Великобританія), позивачем експортовано товар - дитячі іграшки /код товару / загальною вартістю 17250,6 євро (435255,81грн.) За експортований товар валютна виручка надійшла на валютний рахунок резидента в сумі 11128,92 євро (270228,68грн.). Відповідач під час проведення перевірки встановив наявність Договору №3 від 19.06.2015р. про відступлення права вимоги, в якому передбачено наступне.

Позивач - ПП «Фламінго-тойс» - Первісний боржник, з однієї сторони та TAIZHON HUANGYAN FOW MOULD CO., LTD (Китай), надалі - Новий кредитор, з іншої сторони, уклали цей Договір про відступлення права вимоги про наступне: Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває права вимоги, належне Первісному кредиторові відповідно до Договору поставки №2 від 30.03.2015р., укладеного між Первісним кредитором та «POLYRTRADE KORPORATION LLP» (Великобританія) (надалі - Боржник).

За цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника стягнення заборгованості за Основним договором, розмір якої становить 2343,54дол.США.

Сторони погодили, що з моменту підписання цього Договору, переуступка Первісним кредитором права вимоги заборгованості Новому кредитору зменшує кредиторську заборгованість ПП «Фламінго-тойс» перед TAIZHON HUANGYAN FOW МOULD CO., LTD (Китай) по Договору №5 від 16.07.2014р. на суму стягнення 2343,54дол.США.

Валютні кошти в сумі 2343,54дол.США були переведені по крос-курсу станом на 20.06.2015р. (1дол.США - 21,329154грн., 1 євро -24,323767грн.) та становили 2055,02 євро.

Вказана сума була зарахована в погашення дебіторської заборгованості по розрахунках з нерезидентом - фірмою «POLYRTRADE CORPORATION LLP» (Великобританія) при виконанні умов Договору поставки №2 від 30.03.2015р.

Також відповідачем встановлено, що додатковою угодою від 11.08.2015р. внесено зміни до договору поставки №2 від 30.03.2015р., а саме: платіж за товар по даному договору може здійснюватись третьою стороною, а саме компанією «Viplast Canada corp» реєстраційний номер 001937718, 7581 Jane street, Unit 202-s, concord, Ontario L4 К 1X3, Канада.

На виконання умов додаткової угоди вказана фірма-нерезидент перерахувала валютну виручку ПП «Фламінго-тойс» в сумі 4490дол.США які були переведені по крос-курсу станом на 20.08.2015р. (1дол.США - 22,066173 грн., 1 євро - 24,363262грн.) і становили 4066,66 євро. Вказана сума надійшла з порушенням терміну розрахунків. Отже, валютна виручка в сумі 2055,02 євро не надійшла на валютний рахунок резидента-експортера ПП «Фламінго-тойс» і граничний термін надходження якої закінчився 30.06.2015р.

По Договору поставки №1 від 18.02.2014р. з нерезидентом-фірмою ООО «Смайлики-Тойс" м. Ростов-на-Дону, вул. Доватора, 158/5 (Росія), позивачем експортований товар - дитячі іграшки /код товару / загальною вартістю 13650дол.США (284423,04грн.) За експортований товар валютна виручка на валютний рахунок резидента надійшла у повному обсязі в сумі 13650дол.США (302409,34грн.) з порушенням терміну розрахунків.

По Договору поставки №7 від 20.05.2015р. з нерезидентом-фірмою «Best toys», Registri kood 12820694, 11415, Эстонська Республіка, Таллінн, вул. Петербури,47 ПП «Фламінго-тойс» експортовано товар - дитячі іграшки /код товару / загальною вартістю 8989,77 євро (205480,5грн.). За експортований товар валютна виручка на валютний рахунок резидента надійшла в сумі 83101,1 євро (231013,82грн.) з порушенням терміну розрахунків, решта валютної виручки в сумі 679,66 євро на валютний рахунок резидента не надійшло і по вказаному договору поставки рахується дебіторська заборгованість в сумі 679,66 євро, термін надходження якої закінчився 26.08.2015р.

При оскарженні вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач не погоджується із податковим органом лише в частині встановлених порушень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та стверджує, що такі дії між суб'єктами господарювання не заборонені чинним законодавством..

Однак, вказані доводи позивача є неприйнятними з огляду на наступне.

Відносини у зовнішньоекономічній сфері регулюються як спеціальним законодавством, до якого зокрема відноситься Закон України від 23 вересня 1994 року №185/94 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями, так і загальним законодавством, зокрема, Цивільним Кодексом України.

В той же час, відповідно до пункту 2 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», валютні операції це операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України, операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Згідно із нормами ч.1, 2 ст. 12 цього Декрету, валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю. Органи, що здійснюють валютний контроль, мають право вимагати і одержувати від резидентів і нерезидентів повну інформацію про здійснення ними валютних операцій, стан банківських рахунків в іноземній валюті у межах повноважень, визначених ст. 13 Декрету, а також про майно, що підлягає декларуванню згідно з п. 1 ст. 9 Декрету.

Згідно ст. 13 Декрету, ОСОБА_4 банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Уповноважені банки здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці банки.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, здійснює фінансовий контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами на території України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» від 06.11.2012 року №5480-УІ внесено зміни до статей 25 та 44 Закону України «Про ОСОБА_4 банк України», згідно з якими НБУ наділяється правом запроваджувати вимоги щодо обов'язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті, а також, встановлювати порядок проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

Пунктами 1 та 2 Постанови Правління ОСОБА_4 банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 14.05.2013 № 163, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 травня 2013 р. за №718/23250, пунктами і та 2 Постанови Правління ОСОБА_4 банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 14.11.2013 № 453, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2013р. за №1951/24483 та пунктами 1 та 2 Постанови Правління ОСОБА_4 банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» від 12.05.2014 № 270, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014р. за №496/25273, визначений строк щодо зарахування виручки резидентів в іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках у 90 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг) - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, а також встановлена вимога щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті.

В листах НБУ від 01.11.2013 р. № 28-310/20603 та від 04.06.2014 р. № 28-310/28125 «Про проведення заліку зустрічних однорідних вимог при здійсненні експортної операції резидента» вказано, що проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму валютної виручки, яка не надходитиме на рахунок клієнта за експортним контрактом не є можливим, оскільки, призведе до порушення вимог законодавства України.

Отже, якщо за експортною операцією укладений договір про відступлення права вимоги боргу між резидентом та іншим нерезидентом, з яким цим резидентом не здійснено розрахунок по імпортній операції, право кредитора переходить до іншого нерезидента, а тому валютна виручка фактично не надійде власнику експортованої продукції. На думку суду, такий розрахунок порушить законодавчо встановлену систему валютного контролю за експортно-імпортними операціями резидентів у зовнішньоекономічної сфері, а відтак суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів позивача щодо правомірності проведення взаємозаліків зустрічних однорідних вимог з контрагентами-нерезидентами, отже податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2016р. прийняте відповідачем в межах чинного законодавства.

В той же час, суд не погоджується із висновками акту перевірки щодо заниження позивачем податку на додану вартість в розмірі 123333 грн. та прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 28.11.2016р. з огляду на наступне.

В основу порушення щодо заниження позивачем податку на додану вартість відповідачем покладений той факт, що згідно банківських виписок від 04.06.2015р. на рахунок ПП «Фламінго- Тойс» надійшли кошти в сумі 740000 грн., в т.ч. ПДВ 123333,34грн. по призначенню платежу: - «Оплата за іграшки згідно Договору №1 від 04.06.2015р.» від ОСОБА_3 (НОМЕР_1). Станом на 28.10.2016р. поставок товарів на адресу ОСОБА_3 не відбувалося. Відповідно кошти теж не повернуті, про що свідчать виписки банку та кредиторська заборгованість перед ОСОБА_3 по рахунку 6857 в сумі 740000 грн. Згідно банківських виписок вхідний залишок на 04.06.2015р. по рахунку становить 0 р. Протягом дня встановлено наступні надходження: 740 000 грн. від ОСОБА_3 - оплата за іграшки; 50 120 грн. від TOB «Віп-Тойс» (39081836) - оплата за товари. Загальна сума надходжень - 790120 грн. Видатки протягом 04.06.2015р. наступні: 119 грн. для ПАТ ОСОБА_4 кредит - погашення заборгованості за РКО. 20 000 грн. для ПАТ ОСОБА_4 кредит - перерахування коштів на погашення простроченої заборгованості по кредиту. 70201,77 грн. для ПАТ ОСОБА_4 кредит - перерахування коштів на погашення простроченої заборгованості по кредиту. Загальна сума видатків - 90320,77 грн. Вихідний залишок коштів станом на 04.06.2016р. - 699 799,23 грн.

Відповідач прийшов до висновку, що оскільки частина коштів отриманих від ОСОБА_3 в сумі 40200,77 грн. була використана ПП «Фламінго-Тойс» для потреб власної господарської діяльності та той факт, що кошти в сумі 740 000 грн. не повернуті покупцю, то дані кошти як аванс за товари підлягають включенню до податкових зобов'язань за червень 2015р.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, позивач жодних договорів із ОСОБА_3 як усних, так і письмових не укладав. Більш того, позивачем надані докази того, що він неодноразово звертався до банку про повернення вказаних коштів ОСОБА_3 як помилково зараховані (а. с. 49-56 т.2).

Одночасно суд звертає увагу на те, що в зв'язку з прийняттям рішення про ліквідацію ПАТ «ОСОБА_4 Кредит» згідно постанови Правління НБУ від 28.08.2015 №159 (зазначений факт є загальновідомим і доказуванню не підлягає), рахунки позивача були заблоковані і позивач був позбавлений можливості самостійно розпоряджатися цими коштами.

Твердження відповідача про те, що кошти в сумі 90320,77 використані позивачем у власній господарській діяльності є безпідставними, оскільки банком зазначені кошти самостійно списані в рахунок погашення простроченої заборгованості по кредиту. При цьому відповідачем як в акті перевірки, так і в ході судового розгляду справи вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, пунктом 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Оскільки судом встановлено, що вказані кошти були перераховані помилково і не є власністю (доходом) позивача, то ПП «Фламінго-Тойс» правомірно не включило до складу податкових зобов'язань за червень 2015р. ПДВ в сумі 123333 грн. Отже, податкове повідомлення рішення прийняте відповідачем є протиправним та належить до скасування.

Щодо податкових повідомлень-рішень № від 28.11.2016р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510грн.; № від 28.11.2016р., яким визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за податковими зобовязаннями в розмірі 152,88грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 78,08грн., та нарахована пеня в розмірі 40,80грн., то суд виходить з такого.

При проведенні перевірки відповідачем встановлено, що позивачем не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб.

Так у квітні 2013р. в сумі 40,56грн. у випадку, коли працівнику за рахунок коштів підприємства надавалися додаткові блага у вигляді безоплатно отриманого навчання по Закону України «Про охорону праці», а саме: згідно наданого договору №2380 від 12.04.2013р. з ДП «Рівненський ЕТЦ» код та акта прийняття-передачі виконаних робіт проведено навчання найманого працівника ОСОБА_5 на загальну суму 270,38грн. Проте згідно Наказу підприємства №2/04-к від 21.05.2015р. даного працівника було звільнено 21 травня 2015р.

У березні-квітні 2014р., в сумі 89,36грн. у випадку, коли працівнику за рахунок коштів підприємства надавалися додаткові блага у вигляді безоплатно отриманого навчання по електробезпеці, а саме: згідно наданих договору №1425 бід 12.03.2014р., №2361 від 29.04.2014р з ДП «Рівненський ЕТЦ» та актів прийняття-передачі виконаних робіт, проведено навчання найманих працівників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на загальну суму 595,72грн. Проте згідно Наказів підприємства №26/16-к від 12.08.2016р., №23/16-к від 12.08.2016р., №1/12/15-к від 02.12.2015р., №1/10/15-к від 20.10.2015р. даних працівників було звільнено.

Окрім того відповідачем встановлено, що позивачем подані розрахунки за формою 1ДФ за 4 квартал 2015 року не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками.

Позивачем в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності відповідача по встановлених порушеннях, окрім того, жодних доводів, посилань чи тверджень стосовно протиправності вказаних рішень позивачем не наведено як в позовній вимозі, так і під час розгляду справи в судовому засіданні, отже висновки відповідача щодо встановлених порушень є правомірними.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачем податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, № від 28.11.2016р прийняті обґрунтовано, на підставі та в межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України, а також з врахуванням всіх обставин, що мали значення для їх прийняття. Підстав для скасування цих рішень судом не встановлено.

В той же час доводи та висновки відповідача, викладені у акті перевірки позивача щодо заниження податку на додану вартість є такими, щодо ґрунтуються на припущеннях відповідача та осіб, що проводили перевірку та не підтверджено відповідними доказами, а тому податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2016р є протиправними та належать до скасування.

Отже, позовні вимоги позивача належать до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні до суду адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 1378гривень.

В той же час, ціна позову згідно податкових повідомлень-рішень складає 2249738,01грн., при цьому, суд звертає увагу, що оскарження таких рішень в судовому порядку є вимогами майнового характеру.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Отже, при поданні вказаного позову позивач мав би сплатити 33746,07грн. судового збору (2249738,01х1,5%=33746,07).

Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги на суму 154167грн., то суд має присудити на користь позивача у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України судовий збір в сумі 2312,51грн. (154167х1.5% = 2312,51).

Однак, як зазначено вище по тексту постанови, судом встановлено що позивачем судовий збір, з урахуванням сплаченої суми 1378грн., недоплачений на суму 32368,07грн. (33746,07-1378=32368,07).

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд уважає за необхідне стягнути з ПП "Фламінго-Тойс" на користь державного бюджету недоплачений судовий збір у розмірі 30055,56грн. (32368,07-2312,51=30055,56).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Рівненської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області від 28.11.2016 № в повному обсязі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Фламінго-Тойс" на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 30055,56 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.