Справа № 806/1301/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м.Житомир справа № 806/1301/17

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача, представників третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Печанівського сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю до Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів", Відділ економічного розвитку, інфраструктури та торгівлі Романівської районної державної адміністрації Житомирської області, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в особі Відділу Держгеокадастру у Романівському районі Житомирської області про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

Печанівське СТОВ звернулось до суду з позовом у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- індексний номер 31894867 від 17.10.2016 року щодо державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0334 загальною площею 1,2589 га на підставі договору оренди землі, серія та номер б/н від 11.10.2016 року, укладеного між сторонами: орендодавець ОСОБА_2 та орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" (номер запису про інше речове право №16932850 від 12.10.2016 року);

- індексний номер 31897912 від 17.10.2016 року щодо державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0335 загальною площею 1,259 га на підставі договору оренди землі, серія та номер б/н від 11.10.2016 року, укладеного між сторонами: орендодавець ОСОБА_2 та орендар -Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" (номер запису про інше речове право №16933801 від 12.10.2016 року).

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2008 році між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельних ділянок строком на 10 років. Зазначений договір був у встановленому порядку зареєстрований. Однак, з інформаційних довідок позивачеві стало відомо, що державним реєстратором - відповідачем проведено державну реєстрацію договорів оренди в жовтні 2016, які укладені між ОСОБА_2 та ТОВ "Ресіліент Привітів" відносно земельних ділянок, якими на праві оренди має право користуватись позивач до 2018 року. Вважає спірні рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки державним реєстратором здійснено подвійну реєстрацію права оренди на одні і ті ж земельні ділянки. Зазначає, що при проведенні державної реєстрації речового права за договорами оренди землі, укладених ТОВ "Ресіліент Привітів" з вищевказаним орендодавцем, не перевірено належним чином чи право оренди на ці земельні ділянки зареєстровані раніше чи ні, тому здійснена державним реєстратором реєстрація права оренди за ТОВ "Ресіліент Привітів" порушує права позивача та є протиправною.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що прийняті нею рішення є правомірними, а тому вважає, що підстави для їх скасування відсутні. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Представники третіх осіб у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що оскаржувані рішення державного реєстратора прийняті відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

25.03.2008 між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі строком на 10 років щодо земельних ділянок площею 1,2591 га та 1,2588 га. Даний договір зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №30 від 22 квітня 2008 року (а.с.12-13).

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_2.

Судом з'ясовано, що 11.10.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ "Ресіліент Привітів" були укладені договори оренди на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0334 загальною площею 1,2588 га та земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0335 загальною площею 1,2591 га строком на 10 років (а.с.45,47).

Право оренди на підставі вказаних договорів зареєстровано за ТОВ "Ресіліент Привітів" відповідно до рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1: індексний номер 31894867 від 17.10.2016 року та індексний номер 31897912 від 17.10.2016 року (а.с.46,48).

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV), - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Згідно зі частиною 4 статті 3 Закону № 1952-IV, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі, на час укладення позивачем договору оренди земельних ділянок, регулювалися, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV, Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073, Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 р. № 174 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 р. за № 641/7962, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. № 43 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за № 354/3647.

Відповідно до частини першої статті 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Частиною другою статті 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди) визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про оренду землі", укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (далі - договори оренди), на час укладення позивачем зазначеного договору оренди, були визначені Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073.

Відповідно до пункту 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 (у редакції, чинній на час укладення позивачем договору оренди, надалі - Порядок № 2073), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Згідно пунктів 12, 13 Порядку № 2073, факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками.

Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації (пункт 14 Порядку № 2073).

Пунктом 4.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 р. № 174 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 р. за № 641/7962 (чинного на момент укладення позивачем договору) визначено, що державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

В силу приписів пункту 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за № 354/3647, державна реєстрація договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що державна реєстрація договорів оренди землі, відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення позивачем договору оренди земельної ділянки, здійснювалась шляхом відповідного запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі.

В судовому засіданні оглянуто Книгу записів державної реєстрації договорів оренди землі по Печанівській сільській раді, де під номером 261 дійсно зареєстровано договір оренди землі від 25.03.2008, укладений між Печанівським СТОВ та ОСОБА_3, копію витягу з книги долучено до матеріалів справи.

Також суд враховує, що згідно п.40 вказаного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Аналогічне положення міститься у ч.4 ст.32 Закону України "Про оренду землі", а саме перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Отже, смерть фізичної особи орендодавця ОСОБА_3 не є підставою для припинення вказаного договору, оскільки разом із правом власності на земельні ділянки до її спадкоємця ОСОБА_2 перейшли права та обов'язки за договором оренди землі від 25.03.2008.

Встановлені обставини свідчать про те, що договір оренди землі від 25.03.2008 набрав чинності з моменту його державної реєстрації, тому строк його дії ще не закінчився, в судовому чи іншому порядку не скасований, іншим чином не припинений.

Натомість, як вказувалось вище, право оренди щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :01:000:0334 та :01:000:0335 зареєстровано за ТОВ "Ресіліент Привітів" відповідно до оскаржуваних рішень відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина четверта 4 стаття 15 Закону № 1952-IV).

За змістом частини другої статті 9 Закону № 1952-IV, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Взаємодія органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру передбачена статтею 28-1 Закону № 1952-IV.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про:

державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію);

кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки;

кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації право доступу до перегляду кадастрових карт (планів) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно.

Необхідність запитувати інформацію про зареєстровані права оренди на земельні ділянки відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2013 висловила і Державна реєстраційна служба України у листі від 06.08.2013 № 2951/05-15-13 "Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами". У цьому листі, зокрема, вказано, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

При цьому суд враховує, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної бази, за допомогою якої можна встановити реєстрацію прав, які виникли та зареєстровані до 01 січня 2013 року.

Однак, відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав, які виникли та зареєстровані до 01.01.2013, не може позбавляти особу цього права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що саме державний реєстратор як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії був висловлений Верховним Судом України у постанові від 29.09.2015 у справі №802/37191, який в силу ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом оглянуто реєстраційні справи №214 та №214, в матеріалах яких відсутні будь-які запити державного реєстратора щодо інформації про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди землі у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.

Невиконання заявником свого обов'язку щодо повідомлення державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно, як то передбачено ч.7 ст.18 Закону № 1952-IV, не звільняє державного реєстратора від вчинення ним обов'язкових дій при проведенні державної реєстрації, що передбачені вказаним Законом.

Отже, відповідачем належним чином не перевірено чи вже зареєстроване право оренди на вказані земельні ділянки чи ні.

Разом з цим, суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем. Такі угоди також відсутні в матеріалах реєстраційних справ.

Державна реєстрація припинення іншого речового права Печанівського СТОВ на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0334 та :01:000:0335 на підставі договору оренди землі від 25.03.2008 не здійснювалась, укладений позивачем з орендодавцем договір оренди земельних ділянок не визнаний недійсним, його реєстрація не скасована та є чинною.

В силу пункту 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач під час прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснив подвійну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одні і ті ж земельні ділянки було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1: індексний номер 31894867 від 17.10.2016 року та індексний номер 31897912 від 17.10.2016 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження правомірності прийняття спірних рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що відповідач при здійсненні державної реєстрації договорів оренди діяла як суб'єкт владних повноважень, суд відповідно до ч.1 ст.94 КАС України присуджує судовий збір позивачу за рахунок відповідача в розмірі 3200 грн.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- індексний номер 31894867 від 17.10.2016 року щодо державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0334 загальною площею 1,2589 га на підставі договору оренди землі, серія та номер б/н від 11.10.2016 року, укладеного між сторонами: орендодавець ОСОБА_2 та орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" (номер запису про інше речове право №16932850 від 12.10.2016 року);

- індексний номер 31897912 від 17.10.2016 року щодо державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0335 загальною площею 1,259 га на підставі договору оренди землі, серія та номер б/н від 11.10.2016 року, укладеного між сторонами: орендодавець ОСОБА_2 та орендар -Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент Привітів" (номер запису про інше речове право №16933801 від 12.10.2016 року).

Стягнути з державного реєстратора приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 на користь Печанівського сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 13 липня 2017 р.