Справа № 337/1531/17(2а/337/134/2017)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Бондаренко І.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2017 рокусправа № 337/1531/17(2а/337/134/2017)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Юрко І.В. , секретар судового засідання Лащенко Р.В., з участю представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року у справі №337/1531/17(2а/337/134/2017) за позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі відповідач), в якому просила:

- визнати рішення відповідача про відмову у виплаті їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», викладене у листі від 26.12.2016 року №262/Л-9 протиправним;

- зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності з вимогами п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.12.2016 року вперше звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату їй грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте їй було відмовлено з посиланням на те, що раніше вона отримувала пенсію за вислугу років. Зазначеною відмовою були порушені її законні права та інтереси, оскільки її причини ґрунтуються на безпідставних мотивах. До 12.12.2016 року з вимогою виплатити грошову допомогу не зверталась, на момент призначення пенсії за віком на загальних умовах жодного виду пенсії не отримувала, пенсія за вислугу років була призначена 27.08.2008 року та 28.08.2008 року була припинена у звязку з працевлаштуванням, місячної пенсії до призначення пенсії за віком не отримувала жодного разу.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у виплаті їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» протиправними.

Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачу була призначена пенсія, як працівнику освіти з 27.08.2008 року, виплату пенсії припинено з 28.08.2008 року.

02.06.2015 року позивач звернулась з заявою про переведення її на пенсію за віком, згідно з розпорядженням від 08.06.2015 року її переведено на пенсію за віком.

У жовтні 2008 року позивачу була виплачена пенсія за період з 27.08.2008 року по 28.08.2008 року у сумі 27,86 грн., таким чином позивач, як особа, яка вже отримувала пенсію, не має права на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідач до суду не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що позивач - ОСОБА_3 перебуває на обліку у Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя.

З 27.08.2008 року їй була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику освіти по 27.08.2008 року та виплату пенсії було припинено у звязку з тим, що вона продовжила працювати. (а.с.22)

При цьому, пенсія позивачу не виплачувалась (припинено її виплату), пенсію за вислугу років, яка була нарахована за один день, фактично позивач не отримувала.

Згідно розпорядження №3684 від 08.06.2015 року за особистою заявою позивача її переведено на пенсію за віком.

На підставі постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2017 року пенсія за віком їй перерахована із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 12.06.2016 року.

12.12.2016 року позивач подала заяву про виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог п.7-1 Прикінцевих положень до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У листі №262/К-9 від 26.12.2016 року відповідачем відмовлено їй у виплаті такої грошової допомоги, посилаючись на те, що з 27.07.2008 року ії була призначена пенсія за вислугу років, а з 02.06.2015 року проведено переведення на пенсію за віком на підставі особистої заяви, а тому права на грошову допомогу позивач не має.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Виходячи з правових приписів ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З аналізу наведеної норми можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад у закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Враховуючи те, що позивач до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію (пенсія за вислугу років була призначена, проте не отримувалась у звязку з тим, що позивач продовжувала працювати), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 і 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій відмови позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року у справі №337/1531/17(2а/337/134/2017) за позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 10 липня 2017 року, в повному обсязі ухвала складена 13 липня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді І.В.Юрко

ОСОБА_4