Справа № 357/13948/16-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА
Іменем України

05 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Оксененка О.М.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

представника відповідача Калюжного А.П.,

третіх осіб: Воробйової Т.К., Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Міноборони України щодо нездійснення нарахування і виплати їй частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_7 згідно поданої заяви від 10.11.2016 року та зобов`язати Міноборони України провести нарахування і виплату їй частини одноразової грошової допомоги в сумі 203 000 грн.; стягнути з Міноборони України на користь неповнолітніх дітей загиблого недоплачену суму одноразової грошової допомоги по 81 200 грн. на кожну; а також 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача та треті особи доводи апеляційної скарги підтримали і просили її задовольнити.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду інші учасники до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2006 року та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2012 року шлюб було розірвано.

Від цього шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 народилися дві доньки: ОСОБА_8 , 2004 року народження, та ОСОБА_9 , 2008 року народження.

В період з 07.05.2014 року по 14.07.2014 року ОСОБА_7 приймав участь в антитерористичній операції на сході України, де 14.07.2014 року загинув, його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Наведені обставини не є спірними.

19.08.2014 року Комісією Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, було прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги сину, двом донькам та батькам загиблого ОСОБА_7 в розмірі 500-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, в сумі 609 000 грн., що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії № 12, який затверджено Міністром оборони України 20.08.2014 року (а.с.142).

ОСОБА_1 частина одноразової грошової допомоги на 2-х дітей в сумі 243 600 грн. була перерахована згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 187 від 26.08.2014 року на відповідний розрахунковий рахунок в філії ПАТ «Державний Ощадний банк України», про що свідчить довідка банку (а.с.54).

Батькам загиблого та його старшому сину ОСОБА_6 , 1995 року народження, який є студентом, частина одноразової грошової допомоги в розмірі по 121 800 грн. кожному виплачена за наказом Київського міського військового комісаріату від 28.08.2014 року за № 155 (а.с.140-141).

Позивачці одноразова грошова допомога не була виділена у зв`язку з розірванням шлюбу.

Вважаючи, що відповідач невірно провів розподіл одноразової грошової допомоги, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність дій Міністерства оборони України щодо непризначення позивачці одноразової грошової допомоги.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, окрім іншого, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Розмір одноразової грошової допомоги визначено ст. 16-2 Закону.

Згідно із ст. 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 9 Сімейного кодексу України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї військовослужбовця вважаються в т.ч. вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку.

Судом встановлено, що старший син загиблого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом Національного університету харчових технологій, закінчує навчання в січні 2018 року.

Таким чином, одноразова грошова допомога у разі загибелі військовослужбовця була правомірно розподілена відповідачем в рівних частках між батьками загиблого, його неповнолітніми доньками та повнолітнім сином, що навчається та не досяг 23 років. Позивачці частина допомоги не була розподілена у зв`язку з тим, що на час загибелі ОСОБА_7 вона не мала статусу, передбаченого статтею 16-1 Закону №2011-XII.

Статтею 21 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 36 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

В подальшому, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2015 року, яке набрало чинності 08.04.2015 року, було встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в періоди з 25.01.2002 року по 23.06.2006 року та з 18.10.2012 року по 14.07.2014 року.

Отже, факт проживання однією сім`єю був установлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому позивач є членом сім`ї ОСОБА_7 , який загинув під час АТО, і має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, виплату якої гарантовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Водночас, вказане право позивачки не було підтверджене станом як на час смерті ОСОБА_7 так і на час прийняття відповідачем рішення про виплату одноразової грошової допомоги та її виплати.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач на момент призначення та виплати одноразової допомоги членам сім`ї та утриманцям загиблого ОСОБА_7 не мав правових підстав для виплати цієї допомоги позивачці у зв`язку з наявністю судового рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

При цьому, як наголошувалось вище, судове рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки із загиблим ухвалено вже після здійснення розподілу та виплати спірної одноразової допомоги.

Водночас, згідно з частиною восьмою статті 16-3 Закону №2011-XII , особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

При цьому, відповідно до частини дев`ятої цієї статті порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, пунктом 10 якого визначено, що документи для призначення вказаної одноразової допомоги подаються за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган).

Згідно п.12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п.13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, вказаний нормативний акт чітко розмежовує повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника коштів (Міністерства оборони України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_1 від 10.11.2016 подана нею не до уповноваженого органу (військового комісаріату), а до головного розпорядника коштів (Міністерства оборони України), при цьому позивачкою до вказаної заяви не додано документи, передбачені п.10 Порядку.

Таким чином, на переконання судової колегії, висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Міноборони нарахувати і виплатити позивачці спірної одноразової грошової допомоги в сумі 101500 грн. є передчасним.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 195,198,202,205,207,211,212,254 КАС України, суд ,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2017 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Постанова в повному обсязі складена 10 липня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.М.Оксененко

А.Б.Парінов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Парінов А.Б.