Справа № 362/7963/15-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 липня 2017 року м. Київ К/800/19170/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій і рішень протиправними і зобов`язання вчинити певні,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби оформлене протоколом № 51 від 06 листопада 2015 року в частині відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати відповідача призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 згідно з частиною другою статті статті 16 Закону України від 20 грудня 1999 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) виходячи із розміру 27-ти місячного грошового забезпечення на дату настання інвалідності ІІІ групи - 11 червня 2012 року, з урахуванням посадового окладу у розмірі 1135,00 грн, окладу за військове звання 130,00 грн, 40% надбавки за вислугу років - 506,00 грн, надбавки за класну кваліфікацію - 45,40 грн, надбавки за таємність - 170,25 грн, 50% надбавки за особливо важливі завдання - 885,50 грн, 10% премії - 113,5 грн, разом 2985,65 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби оформлене протоколом №51 від 06 листопада 2015 року в частині відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 згідно з частиною другою статті 16 Закону № 2011-XII та з додержанням вимог частини другої статті 9 Закону № 2011-XII виходячи із розміру 27-ти місячного грошового забезпечення на дату настання інвалідності III групи - 11 червня 2012 року.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції з тих підстав, що справу вирішено судом, якому вона не підсудна та ухвалено нову постанову про задоволення позову частково. Визнано протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом № 51 від 06 листопада 2015 року в частині відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано відповідача призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу згідно з частиною другою статті 16 Закону № 2011-XII та з додержанням частини другої статті 9 Закону № 2011-XII виходячи із розміру 27-ти місячного грошового забезпечення за останньою посадою на час звільнення з військової служби. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, Закону № 2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі постанова КМ № 975 та Порядок відповідно). Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосував норми законодавства, якими врегульоване питання обчислення розміру одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності.
Згідно із пунктом 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з наступного.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан та звільнився з військової служби 07 жовтня 2002 року.
Згідно з довідкою Сер. КИО-І № 0401315, 07 червня 2012 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої є поранення, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії.
У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до військового комісару із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ. Проте, рішенням комісії йому відмовлено у виплаті цієї допомоги, про що 06 листопада 2015 року складено протокол № 51.
Листом Васильківського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області від 30 листопада 2015 року № 117 вказане рішення доведене до відома позивача.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20 грудня 1999 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ, розділом ІІ якого встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.
Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 5 підпункту 4 пункту 2 Порядку грошове забезпечення визначається для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже , Закон № 2011-ХІІ та Порядок, прийнятий Кабінетом Міністрів України на виконання вказаного Закону, передбачають, що за основу для визначення розміру одноразової грошової допомоги приймається грошове забезпечення за останньою посадою перед звільненням.
Ці нормативно-правові акти передбачають, що грошове забезпечення визначається саме за останньою штатною посадою, а не за посадою, з якої був звільнений військовослужбовець чи аналогічною посадою.
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відтак, грошове забезпечення складається із виплат, які є загальними для всій військовослужбовців за відповідною посадою та званням, а також із виплат, розмір яких визначається індивідуально.
Враховуючи те, що нормами Закону передбачено, що одноразова грошова допомога визначається виходячи із грошового забезпечення за останньою штатною посадою, то слід виходити з того, що така допомога обчислюється саме із розміру грошового забезпечення, який отримувала особа на час звільнення з військової служби.
Натомість висновок про те, що одноразова грошова допомога визначається виходячи із грошового забезпечення, який на час її виплати встановлений для військовослужбовців, які працюють на відповідній посаді - є помилковим.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги, виходячи із розміру 27-ти місячного грошового забезпечення за останньою посадою на час звільнення з військової служби.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що визначення конкретного розміру складових грошового забезпечення не є предметом даного спору, а тому достатнім способом захисту права позивача на нарахування одноразової грошової допомоги у належному розмірі є зобов`язання Міністерства оборони України здійснити її розрахунок з додержанням вимог частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ.
Такі висновки відповідають практиці Верховного Суду України висловленій у такій категорії справ.
У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук