Справа № 810/4458/16
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4458/16 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулась в Київського окружного адміністративного суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 в рахунок погашення податкової заборгованості перед бюджетом суму у розмірі 25 000 грн. на користь держави в особі Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.16.2015 № 18990-17, внаслідок несплати якого у відповідача виник податковий борг.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в межах розгляду даної справи судом першої інстанції неправомірно здійснено правовий аналіз правомірності нарахування відповідачу у 2015 році транспортного податку та винесення податкового повідомлення-рішення від 16.06.2015 № 18990-17, оскільки зазначене податкове повідомлення-рішення не є предметом оскарження у даній справі.

Сторони в судове зсідання не з'явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову скасувати та постановити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником автомобіля марки Infiniti, модель M37, номерний знак НОМЕР_1, 2012 року випуску.

16 червня 2015 року Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було винесено податкове повідомлення-рішення № 18990-17, яким відповідачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000 грн. Податкове повідомлення-рішення 30 червня 2016 року було направлене адресу позивача, разом з цим повернулося на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією конверта та довідкою (а.с. 7)

03 лютого 2016 року Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було винесено податкову вимогу № 240-23, в якій зазначено про те, що станом на 02 березня 2016 року сума податкового боргу ОСОБА_2 за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 25 000 грн. (а.с. 5). Податкова вимога була направлена на адресу позивача, однак повернулася відправнику у зв'язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією конверта та довідкою (а.с. 6-7).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 58.1, 58.2, 58.3 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Згідно з п. 56.1.статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2. статті 56 ПК України)

У відповідності до вимог п. 56.18. статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, за наявності у платника податків суми узгодженого, але не сплаченого у встановлені строки грошового зобов'язання, контролюючий орган наділений правом здійснити заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення на користь держави коштів, які перебувають у його власності.

Колегія суддів наголошує на тому, що податкове повідомлення рішення позивача від 16.06.2015 № 18990-17 не є предметом розгляду даної справи, а тому судом першої інстанції безпідставно надано правову оцінку правомірності його прийняття контролюючим органом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що податкове повідомлення - рішення позивача від 16.06.2015 № 18990-17 позивачем ні в адміністративному ні в судовому порядку не оскаржувалось, є чинними та узгодженими у встановленому податковим законодавством порядку, а сума податкового боргу відповідачем не сплачена, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року - скасувати та ухвалити нову, якою позов Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_2) в рахунок погашення податкової заборгованості перед бюджетом суму у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. на користь держави в особі Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 10 липня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.