Справа № 177/2305/16-а
Суддя: Коваль Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/2305/16-а
Провадження № 2-а/177/12/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваль Н.В.,

за участі секретаря Маракуца І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа: Управління Держгеокадастру Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом 31.10.2016 року та просив суд визнати протиправним та скасувати рішення ІХ сесії VІІ скликання Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 163-ІХ/ VІІ від 19.10.2016 року, про відмову йому в наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в указаному бажаному місці в с. Марянівка, вул. Гагаріна, 1в в Криворізькому районі Дніпропетровської області; зобовязати відповідача надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірах, не більше 0,25 га в указаному бажаному місці в с. Марянівка, вул. Гагаріна, 1в в Криворізькому районі Дніпропетровської області та в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах відповідно до ст. 267 КАС України; зобовязати відповідача подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду.

В позовній заяві посилається на те, що у вересні 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про надання, як учаснику антитерористичної операції (учаснику бойових дій), земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та відповідно до чинного законодавства України надав всі необхідні документи, вказавши бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до рішення ІХ сесії VІІ скликання Лозуватської сільської ради Криворізького району № 163-ІХ/ VІІ від 19 жовтня 2016 року позивачу відмовлено в наданні земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку в с. Марянівка, у звязку з тим, що згідно генерального плану села Марянівна та її експлікації, у вказаному бажаному місці запроектовано земельну ділянку для громадської забудови, а саме: під столову, магазин, кафе.

Зазначає, що наведені відповідачем в оскаржуваному рішенні підстави для відмови у задоволенні його заяви не передбачені нормами Конституції України, законами України, Земельним кодексом України та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру Криворізького району Дніпропетровської області надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду (а.с. 66, 68).

Представник третьої особи - Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 54, 57, 59, 64).

Дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимог п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав участь у проведенні антитерористичної операції. Дані обставини стверджуються копією посвідчення учасника бойових дій на імя позивача серії УБД № 147109 (а.с. 9).

Законодавством України передбачено систему пільг для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, зокрема, це стосується і надання земельних ділянок.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (учасникам антитерористичної операції) надано першочергове право на забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт житлових будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на позивача поширюються гарантії, встановлені даним законом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 898 від 19.08.2015 року зобовязано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру та обласні державні адміністрації за участю органів місцевого самоврядування визначити (зарезервувати) земельні ділянки для відведення учасникам АТО та членам сімей загиблих учасників АТО і забезпечити першочерговий розгляд звернень учасників АТО щодо відведення їм земельних ділянок.

Про те, що позивач користується зазначеними пільгами, крім його пояснень, підтверджено посвідченням учасника бойових дій серії УБД № 147109 від 03.11.2015 року.

У вересні 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про надання, як учаснику антитерористичної операції (учаснику бойових дій), земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та відповідно до чинного законодавства України надав всі необхідні документи, вказавши бажане місце розташування земельної ділянки.

До вказаної заяви позивачем було надано необхідний пакет документів.

Рішенням ІХ сесії VІІ скликання Лозуватської сільської ради Криворізького району № 163-ІХ/ VІІ від 19 жовтня 2016 року на підставі ст. 12, 40 Земельного кодексу України, п. 9 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Закону України «Про регулювання містобудівної документації» відмовлено в наданні земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку в с. Марянівка, у звязку з тим, що згідно генерального плану села Марянівна та її експлікації, у вказаному бажаному місці запроектовано земельну ділянку для громадської забудови, а саме: під столову, магазин, кафе (а.с. 8).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно пункту «в» та «г» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У абзаці 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України закріплено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що для передачі земельної ділянки у власність особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 122 органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є тотожнім з наданням земельної ділянки у власність, оскільки, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не надав доказів правомірності своєї відмови.

Тобто, відповідачем передчасно розглянуто питання щодо надання позивачу безоплатно у власність земельної ділянки.

Оскільки Лозуватською сільською радою Криворізького району безпідставно відмовлено позивачу у наданні йому вказаної у рішенні земельної ділянки, чим порушено норми чинного законодавства, то з метою належного захисту порушених прав позивача, які передбачені і гарантовані йому Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому необхідно визнати протиправним та скасувати рішення ІХ сесії VІІ скликання Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 163-ІХ/ VІІ від 19.10.2016 року, про відмову йому в наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в указаному бажаному місці в с. Марянівка, вул. Гагаріна, 1в в Криворізькому районі Дніпропетровської області.

Що стосується позовних вимог в частині зобовязати відповідача надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірах, не більше 0,25 га в указаному бажаному місці в с. Марянівка, вул. Гагаріна, 1в в Криворізькому районі Дніпропетровської області, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні.

Так, відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд субєкта владних повноважень поза межами перевірки його дій та рішень за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не в забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання ним вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискредиційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Зобовязання відповідача здійснити відповідні дії є формою втручання в дискредиційні повноваження субєкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

За змістом ст. ст. 163 і 207 КАС України правом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення наділені суди усіх інстанції, якщо вони приймають постанову.

Крім того, зобов'язання суду надати звіт про виконання судового рішення полягає в іншому, а саме: проконтролювати виконання рішення, тобто звіт може бути встановлений лише у випадках, коли: суб'єкт владних повноважень був відповідачем; позов задоволено; відповідача зобов'язано вчинити певні дії судовим рішенням або цей його обов'язок прямо передбачений законом.

Тобто, суд приходить до висновку, що вказаний перелік є вичерпним і має містити вищезазначені складові для зобов'язання суб'єкт владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення.

Так як у позивачу відмовлено у задоволенні позовної вимоги в частині зобовязання відповідача вчинити певні дії, то позовна вимога про зобовязання подати звіт про виконання постанови також не підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати приймаються на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 41, 58, 86, 159, 160, 163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ЗУ «Про органи місцевого самоврядування в Україні», ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа: Управління Держгеокадастру Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та зобовязання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення ІХ сесії VІІ скликання Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 163-ІХ/ VІІ від 19.10.2016 року, про відмову йому в наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в указаному бажаному місці в с. Марянівка, вул. Гагаріна, 1в в Криворізькому районі Дніпропетровської області.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.В. Коваль