Справа № 359/2161/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/2161/17 Головуючий у 1-й інстанції: Муранова-Лесів І.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання відповідача надати йому статус інваліда війни.

Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанвоу про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідча, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, серія НОМЕР_1 та вкладкою до нього НОМЕР_2.

З 24 січня 20914 року позивачу довічно було встановлено 2 групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов»язане з роботами на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначена обставина підтверджується довідками до акта огляду МСЕК, довідками про результати визначення ступеню втрати професійної праценздатності у відсотках та експертним висновком.

ПАТ «Автотранспортна акціонерна співдружність «Славутич-Бориспіль» 16.04.2013 року видано довідку №32 про те, що ОСОБА_3 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 групдня 1987 року №1497-878 та Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 6 червня 1986 року №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку №1, з 29 травня 1986 року по 02 червня 1986 року та з 07 липня 1986 року по 14 липня 1986 року.

До матеріалів справи було долучено посвідчення про відрядження про направлення ОСОБА_3 у відрядження на 5 днів з 29 травня (мая) по 2 червня (июня) 1986 року, м. Поліське. Підстава: наказ №70к від 28 травня 1986 року, а також маршрутний листок відповідно до якого позивач працював у зоні ліквідації аварії ЧАЕС з 28 травня по 3.06.1986 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на інформаційну довідку Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи від 10.01.2017 року №01.1-14/19-4, а також на вищезазначені документи, які підтверджують факт участі позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавста України.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни Чорнобильської катастрофи., гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. № 302, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у травні-червні та липні 1986 року приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є учасником ліквідації наслідків аварії, категорія І, встановлена інвалідність ІІ групи, захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Проте, у наданих позивачем документах відсутні відомості про залучення його до складу формувань Цивільної оборони, тобто позивач документально не підтвердив своєї участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оброни, що є однією з обов'язкових умов для отримання статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивачем не було надано відповідачу та до суду усіх необхідних документів, які дають йому право на отримання статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання управління соціального захисту населення надати ОСОБА_3 статус інваліда війни та видати посвідчення відповідно до п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічну позицію було висловлено Вищим адміністративним судом України у судовому рішенні від 23.03.2017 року у справі № 676/4127/16а (К/800/8542/17).

Інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту від 10.01.2017 року не може бути доказом участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, оскільки носить інформаційний характер, не стосується позивача особисто, не підтверджує факт залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було помилково прийнято постанову про задоволення позовних вимог, оскільки відсутнє документальне підтвердження участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, а тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання надати статус інваліда війни відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 12 липня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.