Справа № 607/6581/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2017 Справа №607/6581/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: інспектора ВОДДЗ батальйону 1 рота 4 УПП в м. Львові ОСОБА_3

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача інспектора ВОДДЗ батальйону 1 рота 4 УПП в м. Львові ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 699147 від 21.05.2017 року, та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 21 травня 2017 року інспектором інспектора ВОДДЗ батальйону 1 рота 4 УПП в м. Львові ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 699147, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови 21 травня 2017 року о 08 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі «Львів ОСОБА_4» 18 км, здійснив перетин білої суцільної лінії 1.1 «Вузька суцільна лінія». Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною і необґрунтованою, та такою, що не відповідає дійним обставинам справи.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує повністю, просить скасувати постанову, та закрити провадження у справі.

Відповідач інспектор ВОДДЗ батальйону 1 рота 4 УПП в м. Львові ОСОБА_3 в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, заяв чи заперечень на адресу суду від останнього не надходило.

За наявності вказаних обставин, приймаючи до уваги заяву позивача, який просить слухати справу у його відсутності, та те, що інспектор ВОДДЗ батальйону 1 рота 4 УПП в м. Львові ОСОБА_3 повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином в судове засідання не зявився, при цьому не подавши заяви про поважність причини своєї неявки, та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 699147, громадянин «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі «Львів ОСОБА_4» 18 км, здійснив перетин білої суцільної лінії 1.1 «Вузька суцільна лінія», за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП

Згідно постанови серії АР № 699147 від 21 травня 2017 року, винесеної інспектором інспектора ВОДДЗ батальйону 1 рота 4 УПП в м. Львові ОСОБА_3, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Зокрема, розмітка 1.1 «Вузька суцільна лінія» - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Незважаючи на вимоги КУпАП, відповідачем не представлено суду жодних достатніх належних доказів на підтвердження викладених інспектором у постанові обставин, та спростування заперечень у позові ОСОБА_2 проти цього, а також не представлено доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення ним вимог дорожньої розмітки.

Окрім цього судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором не було враховано вищезазначених вимог закону, оскаржувана постанова містить лише фабулу адміністративного проступку без посилання на докази, передбачені ст.251 КУпАП, із наданням їх правової оцінки та обставини визначені у ст.280 КУпАП, тобто не має мотивування.

Крім того відповідно до вимог пункту 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у формі, затвердженій додатком 5 вказаної Інструкції, і заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї ж Інструкції.

Так, інспектором постанова складена у встановленій формі, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, як це зазначено у оскаржуваній постанові, а саме за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, в той час, як ч. 1 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Таким чином, інспектором Жейба С.В. надано невірну правову кваліфікацію правопорушення, за яким позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того як вбачається з досліджених судом матеріалів справи в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, відсутнє посилання на докази, які підтверджують факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, зокрема у цій же постанові графа 8 «до постанови додаються…» не заповнена.

Окрім цього у своєму позові ОСОБА_2 просить закрити провадження у справі, однак суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП,- провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, але прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, тобто вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку. До компетенції суду не входить вирішення питання про закриття провадження у справі при розгляді відповідно до вимог ст.171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку, що постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, зокрема постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню, а вимога позивача щодо закриття провадження в справі - задоволенню не підлягає, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст. 17 КАС України даний спір являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення та не є справою про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.121, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 159, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 699147 від 21 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Головуючий суддяОСОБА_5