Справа № 815/2417/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/2417/17

Справа № 815/2417/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРІССИСТЕМС» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, визнання протиправними та скасування карток відмов, -

СУТЬ СПОРУ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митницею безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів у спірних Рішеннях про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом при митному оформленні документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору та не містили розбіжностей. Митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРІССИСТЕМС» з метою митного оформлення товарів, що надійшли, подало до Київської міської митниці ДФС електронні митні декларації від 10.03.2017 року № UA100110/2017/131402, від 13.03.2017 року № UA100110/2017/131586, від 13.03.2017 року № UA100110/2017/131587, від 14.03.2017 року № UA100110/2017/131792, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/132011, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/132015, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/132013, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/132012, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/132014, від 21.03.2017 року № UA100110/2017/132326, від 21.03.2017 року № UA100110/2017/132331, від 23.03.2017 року № UA100110/2017/132483, від 05.04.2017 року № UA100110/2017/133503, від 15.05.2017 року № UA100110/2017/136000, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/136005, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/136256, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/136259, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/136302.

Під час декларування товарів за вказаними електронними митними деклараціями ТОВ «КРІССИСТЕМС» обрало основний метод визначення митної вартості товару (за ціною договору) та подало документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема: зовнішньоекономічний договір, рахунки-фактури (інвойси), прайс-листи, коносаменти, міжнародні автомобільні накладні (CMR), акти про проведення огляду товарів та інші документи, зазначені в графі 44 митних декларацій.

Однак митницею за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийняті рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8.

Статтею 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.7 ст.55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

З урахуванням положень ч.7 ст.55 Митного кодексу України товари було випущені у вільний обіг за митними деклараціями від 10.03.2017 року № UA100110/2017/131440, від 13.03.2017 року № UA100110/2017/131679, від 13.03.2017 року № UA100110/2017/131680, від 15.03.2017 року № UA100110/2017/131860, від 20.03.2017 року № UA100110/2017/132035, від 20.03.2017 року № UA100110/2017/132034, від 20.03.2017 року № UA100110/2017/132031, від 20.03.2017 року № UA100110/2017/132032, від 20.03.2017 року № UA100110/2017/132033, від 21.03.2017 року № UA100110/2017/132398, від 21.03.2017 року № UA100110/2017/132397, від 23.03.2017 року № UA100110/2017/132544, від 05.04.2017 року № UA100110/2017/133531, від 15.05.2017 року № UA100110/2017/136000, від 16.05.2017 року № UA100110/2017/136005, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/136256, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/136259, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/136331 зі сплатою митних платежів за заявленою декларантом митною вартістю товарів та із наданням фінансових гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України у загальному розмірі 4941787,21 грн., у т.ч. ввізного мита 1032469,86 грн. та ПДВ 3909317,35 грн.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

З аналізу наведених норм вбачається, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Згідно з Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Суд вважає, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та згідно яких скориговано митну вартість товарів, з огляду на наступне.

Приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 10.03.2017 року № UA100110/2017/000182/2, від 13.03.2017 року № UA100110/2017/000204/2, від 15.03.2017 року № UA100110/2017/000233/2, від 05.04.2017 року № UA100000/2017/000039/2, посадові особи Київської міської митниці ДФС взагалі не зазначили причини, через які митну вартість імпортованих товарів не можна було визначити за ціною договору.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 13.03.2017 року № UA100110/2017/000205/2 митним органом вказано, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: не надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, відповідачем не враховано, що в даному випадку товар імпортований на митну територію України на умовах поставки CPT KYEV згідно Інкотермс 2010.

Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до…) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику; продавець зобов’язаний оплатити витрати, пов’язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Згідно пунктів А3, В3 пояснень до умов поставки CPT Інкотермс 2010 ані у покупця, ані у продавця немає зобов’язань по укладанню договору страхування.

Отже, митниця безпідставно та необґрунтовано прийняла спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 13.03.2017 року № UA100110/2017/000205/2, посилаючись в якості розбіжностей на неподання до митного оформлення страхових документів, оскільки страхування товарів з урахуванням умов поставки CPT в даному випадку не здійснювалось.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000278/2, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000279/2, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000280/2, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000281/2, від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000282/2, від 21.03.2017 року № UA100110/2017/000299/2, від 21.03.2017 року № UA100110/2017/000301/2, від 23.03.2017 року № UA100110/2017/000329/2, від 15.05.2017 року № UA100110/2017/000547/2, від 15.05.2017 року № UA100110/2017/000549/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000562/2, від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000563/2, від 19.05.2017 року № UA100110/2017/000569/2 митним органом також зазначено про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та вказані розбіжності, які на думку митниці слугували підставою для невизнання митної вартості товарів та її коригування.

Вказані митницею розбіжності є аналогічними та полягають у наступному: відповідно до п.4.1 Контракту від 13.02.2017 року № 13-02/17 оплата за товар здійснюється відповідно до інвойсів, але в наданих до митного оформлення не зазначено умов оплати за товар, що поставляється; прайс-лист на умовах СРТ-Київ вказує на суб’єктивну спрямованість даної пропозиції та суперечить самій суті прайс-листа, як такого; в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до п.5 ст.54, п.1, 4 ст.ст.337, 320 МКУ встановлено невідповідність заявленої митної вартості товару та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками.

Суд вважає, що вказані розбіжності є необґрунтованими і не впливають на числове значення складових митної вартості товарів з урахуванням наступного.

Щодо зазначення митницею в якості розбіжності не обумовлення умов оплати за товар суд звертає увагу, що зазначене не є ціноутворюючим фактором, відсутність цієї інформації не може свідчити про заниження митної вартості товару. До того ж інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю, та в наданих до митного оформлення інвойсах міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Висновки митниці стосовно того, що зазначення у прайс-листі умови поставки СРТ-Київ вказує на суб’єктивну спрямованість даної пропозиції та суперечить самій суті прайс-листа як такого є невмотивованими, оскільки на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Чинним законодавством не передбачений виключний необхідний перелік інформації, яку повинен містити прайс-лист, з огляду на що жодна інформація викладена в прайс-листі не суперечить його суті.

При цьому, контролюючим органом не доведено, що певні недоліки, які на його думку мають місце в прайс-листах, якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України прайс-лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів та може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація.

Також, у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів митницею зазначено, що в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до п.5 ст.54, п.1, 4 ст.337, ст.320 Митного кодексу України встановлено невідповідність заявленої митної вартості товару та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками.

З цього приводу суд зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Крім того, у рішенні від 21.03.2017 року № UA100110/2017/000301/2 відповідачем зазначено ще одну розбіжність, яка полягає у ненаданні до митного оформлення додаткових угод до договору, які на думку митниці мали бути подані, оскільки відповідно до п.4.1 Контракту від 13.02.2017 року № 13-02/17 оплата може бути здійснена за товар згідно з інвойсом, шляхом банківського переказу коштів на банківський рахунок продавця, так і за іншими реквізитами, вказаними в додаткових угодах.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що у п.10 вказаного контракту передбачені платіжні реквізити сторін, в тому числі банківські рахунки продавця товару. Суд також враховує пояснення позивача, що встановлення додатковими угодами інших платіжних реквізитів в даному випадку не було необхідним, так як додаткові угоди не укладались, отже митниці і не надавались. В зв’язку з цим, вказана розбіжність також є необґрунтованою.

Суд зазначає, що всі спірні рішення про коригування митної вартості товарів крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містять жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу всупереч положенням п.2 та п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

З урахуванням зазначеного, суд встановив, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно з ст.6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини.

Відповідно до положень зі ст.ст.179, 189, 190 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

У постановах від 31.03.2015 року та 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В порушення ч.3 ст.53 Митного кодексу України у митного органу не було правових підстав для витребування додаткових документів, оскільки подані декларантом документи не містили розбіжностей.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Тобто, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до задоволення.

Крім того, суд своєю ухвалою від 15.05.2017 року відстрочив позивачу сплату судових витрат до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Митним кодексом України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 10.03.2017 року № UA100110/2017/000182/2.

4. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 13.03.2017 року № UA100110/2017/000204/2.

6. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 13.03.2017 року № UA100110/2017/000205/2.

8. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 15.03.2017 року № UA100110/2017/000233/2.

10. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000278/2.

12. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000279/2.

14. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000280/2.

16. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000281/2.

18. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 18.03.2017 року № UA100110/2017/000282/2.

20. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 21.03.2017 року № UA100110/2017/000299/2.

22. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 21.03.2017 року № UA100110/2017/000301/2.

24. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 23.03.2017 року № UA100110/2017/000329/2.

26. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 05.04.2017 року № UA100000/2017/000039/2.

28. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 15.05.2017 року № UA100110/2017/000547/2.

30. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 15.05.2017 року № UA100110/2017/000549/2.

32. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000562/2.

34. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 18.05.2017 року № UA100110/2017/000563/2.

36. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби від 19.05.2017 року № UA100110/2017/000569/2.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко