Справа № 810/421/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/421/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року №810/421/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "МОВАЛЬ ТРЕЙДИНГ" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що висновки акту документальної планової перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства є безпідставними і необґрунтованими, а також, вони не базуються на фактичних обставинах та вимогах чинного законодавства, а оспорювані рішення, які винесені на підставі таких висновків, підлягають скасуванню.

Заперечуючи проти позову, відповідач просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки вказує, що оспорювані рішення винесенні на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому вони є законними та обґрунтованими.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 вирішено розгляд даної адміністративної справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

На підставі направлень від 21.11.2016 №1348, 1349, 1350, 1351, 1352, 1353, виданих ГУ ДФС у Київській області, головними державними ревізорами - інспекторами відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Київській області, згідно з підпунктом 75.1.2, пункту 75.1. статті 75, підпункту 82.1. статті 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - ПК), відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання проведено документальну планову виїзної перевірку фінансово – господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "МОВАЛЬ ТРЕЙДИНГ" щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016.

В Акті перевірки зазначено, що вибірковою перевіркою встановлено неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих як додаткове благо протягом 2013-2015 з безпідставно відшкодованих коштів згідно звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

Також із змісту акта випливає, що до перевірки не надано документи, які б підтверджували зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю Товариства, в результаті чого порушено підпункту 164.2.17 пункту 164.2. статті 164 ПК.

Обґрунтовуючи такі висновки, податковий орган зазначив, що згідно наданих до перевірки первинних бухгалтерських документів не можливо встановити зв'язок даних витрат з господарською діяльністю позивача, тобто, укладених договорів чи контрактів, інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю платника податку.

Позивач, не погоджуючись із оспорюваними рішеннями та вважаючи їх протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Платниками податку на доходи фізичних осіб, відповідно до статті 162 розділу IV ПК, є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження з території України; податковий агент.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід це - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Положеннями підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК, додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Таким чином, отримання працівниками коштів під звіт або на відрядження не входить до складу вищезазначених виплат.

Згідно з пунктом 3 розділу I Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 (далі - Порядок №727), акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 4 розділу I Порядку №727).

Факти виявлених порушень законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункт 5 розділу I Порядку №727).

Підпунктом 2 пункту 4 розділу III Порядку №727 визначено, що за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Зі змісту розділу 3.5.1. Акта перевірки "Перевірка правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб" випливає, що зміст встановлених у ході перевірки Товариства порушень зводиться лише до табличного відображення даних платника податків, самостійно задекларованих ним у звітності. Будь-яких розрахунків відповідачем не наведено, як і не наведено посилання на певні господарські операції та відповідні первинно-бухгалтерські документи, на підставі яких вчинено записи у бухгалтерському обліку, та які в свою чергу підтверджують наявність порушень, а саме отримання працівниками додаткового блага та не утримання і перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Відсутня чіткість та системність викладу обставин порушення законодавства, а наводяться лише норми закону, які по суті не доводять вчинення порушення.

Обґрунтовуючи правомірність винесення оспорюваних рішень, відповідач вважає, що позивачем безпідставно віднесено суми отриманих працівниками Товариства коштів під звіт або на відрядження до складу витрат, оскільки з наданих до перевірки первинних бухгалтерських документів не можливо встановити їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, а тому отримані працівниками кошти є додатковим благом, яке оподатковується в порядку, визначеному розділом IV ПК.

Разом з тим, суд вважає, що такі доводи відповідача є не обґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об’єктів оподаткування га/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІУ від16.07.1999 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 ст.9 Закону України №996-ХІУ встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 №59 зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція №59), направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження.

Підтверджуючими документами, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України (пункт 14 розділ I Інструкції № 59).

Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв'язку з таким відрядженням) (пункт 15 розділ I Інструкції №59).

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98. Сума добових визначається згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами (пункту 4 розділу I Інструкції №59)).

Згідно з пунктом 6 розділу I Інструкції №59, витрати на проїзд та літак (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків : користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Відрядженому працівникові відшкодовуються витрати на проїзд транспортом загального користування (крім таксі) до станції, пристані, аеропорту, якщо вони розташовані за межами населеного пункту, де постійно працює відряджений працівник, або до місцеперебування у відрядженні. Відрядженому працівникові перед від'їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати.

Після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку. Разом із звітом додаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат (пункт 17 розділу III Інструкції №59).

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків і багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо (пункт 12 розділу II Інструкції №59).

Витрати, понесені у зв'язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються (абзац 7 пункт 12 розділу II Інструкції № 59).

Згідно з підпунктом 140.1.7 пункту 140.1 статті 140 ПК (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), при визначенні об'єкта оподаткування враховуються витрати на відрядження фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, в межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці першому цього підпункту витрати можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

В матеріалах справи містяться копії підтвердних документів, а саме: наказів про відрядження працівників Товариства для виконання службових завдань, виданих на підставі запрошень іноземних компаній; звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт; квитанцій про здійснення касових операцій та інші.

Таким чином, викладений в Акті перевірки висновок про те, що до перевірки не надано документи, які б підтверджували зв'язок грошових витрат на відрядження працівникам з господарською діяльністю Товариства не відповідає дійсності.

У висновку Акта перевірки не зайшло свого підтвердження те, що Товариством безпідставно не утримано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з сум нарахованого доходу з надмірно витрачених коштів, наданих на відрядження або під звіт у 2013 та 2015 роках, у зв'язку з чим Товариством занижено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 46 469,00 грн., та на суму військового збору 1010,00 грн., оскільки конкретизації цих порушень в акті перевірки немає, не зазначено первинних документів, які б підтверджували порушення, як немає і розрахунку цих сум заниження податку. Відповідачем не доведено, що вказані витрати були здійснені працівниками в своїх особистих цілях, і що таке відшкодування слід розглядати як додаткове благо конкретного працівника, що вказаний в Акті перевірки.

Окрім цього, Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оспорювані рішення є протиправними, безпідставними та підлягають скасуванню.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений ним судовий збір в розмірі 1600 грн., підлягає присудженню на користь Товариства за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської ОДПІ.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальності "МОВАЛЬ ТРЕЙДИНГ" (код ЄДРПОУ:36713153) сплачений ним судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.