Справа № 328/506/17(2-а/328/20/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 рокусправа № 328/506/17(2-а/328/20/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 31 березня 2017 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Токмацької міської ради, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання неправомірним та скасування рішення щодо визначення розміру збитків, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Токмацької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Токмацької міської ради № 279 від 23.12.2016 року "Про затвердження актів комісії з визначення розміру заподіяних збитків внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів" (далі Рішення).

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 31 березня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю (ОСОБА_3.) підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач та третя особа, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явились.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, 26.12.2005 року позивач та третя особа, придбали у спільну сумісну власність банно-пральний комплекс АДРЕСА_1. Вказана будівля розташована на земельних ділянках НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і перебувають в комунальній власності.

09.02.2012 року між Токмацькою міською радою з одного боку, та позивачем і третьою особою з іншого, було укладено договори оренди землі №580 та №581, за якими земельні ділянки, площею 0,0264 га та 0,01110 га по вул.Перемоги в м.Токмак Запорізької області, кадастрові номери НОМЕР_2 та НОМЕР_1 були передані позивачу і третій особі в строкове платне користування до 15.12.2014 року.

16.04.2015 року рішенням Токмацької міської ради № 16 договори оренди спірних земельних ділянок було поновлено терміном до 16.04.2025 року.

23.05.2016 року позивачу та третій особі було направлено нові договори оренди землі №267 та №268 для підписання, проте вказані договори орендарями не підписані та земельними ділянками продовжували користуватися без здійснення оплати за користування.

Рішенням Виконавчого комітету Токмацької міської ради №279 від 23.12.2016 року "Про затвердження актів комісії з визначення розміру заподіяних збитків внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів" затверджено акти №2 та №3, якими позивачу та третій особі нараховано розмір збитків, завданих внаслідок використання вищезазначених земельних ділянок без укладення договору оренди та зобов'язано позивача та третю особу сплатити відповідні збитки.

11.01.2017 року Токмацькою міською радою було направлено позивачу та третій особі Повідомлення № 9, до якого додавалося оскаржуване рішення відповідача, оскаржувані акти та два договори для підписання про добровільне відшкодування відповідачем заявлених збитків.

Як вбачається з актів визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням земельного законодавства №№ 2, 3 від 13.12.2017 року, затверджених рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради №279 від 23.12.2016, розмір збитків завданих Токмацькій міській раді від неодержання доходу за користування земельними ділянками площею 0,0264 га та 0,01110 га по вул.Перемоги в м.Токмак Запорізької області, земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 склав 29 309,45 грн., а за використання земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2 збитки склали 6 099,48 грн. Загалом розмір збитків за обома актами склав 35 408 грн. 93 коп.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради прийняте відповідачем у відповідності до приписів чинного законодавства, на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про місцеве самоврядування".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, право розпоряджатися землями територіальних громад, надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб'єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

За приписами п. "д" ч.1 ст.156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до положень ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до приписів ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є, зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком.

Пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі Порядок № 284) визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Даним Порядком встановлено, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Також зазначеним Порядком № 284 визначено, що результати роботи комісії оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії, а комісії відповідно до вищезазначеного Порядку створюються виконавчими комітетами міських рад.

Отже, враховуючи вищенаведені приписи законодавства, колегія суддів зазначає, що акт про визначення розміру збитків це службовий документ, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, та в даному випадку не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України, та при цьому не створює обов'язків для позивача, як землекористувача.

Доводи апелянта стосовно того, що у відповідача відсутні повноваження щодо прийняття оскаржуваного рішення, оскільки відсутні повноваження щодо стягнення збитків в позасудовому порядку, колегія вважає неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень виконавчих комітетів міських рад належить, зокрема, повноваження щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням та охороною земель.

Щодо доводів апелянта з приводу того, що спірне рішення містить вимогу про відшкодування збитків, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Рішенням Токмацької міської ради 19 грудня 2013 року № 2 затверджено Порядок визначення та відшкодування Токмацькій міській раді збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням земельного законодавства (далі Порядок №2).

Відповідно до п. 4.5 Порядку № 2 визначено, що за результатами розгляду матеріалів Комісією складається акт комісії щодо визначення розміру збитків за користування земельною ділянкою територіальної громади м. Токмак по кожній зацікавленій особі окремо. Акт комісії щодо визначення розміру збитків за користування земельної ділянкою територіальної громади м. Токмак затверджується рішенням виконавчого комітету Токмацької міської ради.

Згідно п.5.8 Порядку № 2 зазначено, що у випадку недосягнення сторонами згоди або неотримання результатів розгляду повідомлення про необхідність відшкодування збитків у встановлений строк з урахуванням поштового перебігу, управління комунальної власності Токмацької міської ради направляє матеріали щодо відшкодування збитків до юридичного відділу виконавчого комітету Токмацької міської ради, для підготовки позовної заяви про примусове відшкодування збитків у судовому порядку.

Отже, на виконання вищезазначених приписів Порядку № 2 відповідачем у п.4 оскаржуваного Рішення було запропоновано позивачеві сплатити збитки добровільно та при цьому у п.5 Рішення роз'яснено відповідні наслідки у разі невиконання п.4, зокрема, щодо стягнення збитків в судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що питання відшкодування збитків власникам землі землекористувачами відбувається в судовому порядку на підставі відповідних позовів органів місцевого самоврядування. При цьому, обґрунтованість визначення розміру завданих збитків та наявність правових підстав для їх стягнення повинні перевірятися судами під час розгляду позову про стягнення вказаних збитків, а не під час розгляду адміністративного позову про неправомірність дій органу місцевого самоврядування компетенції по визначенню розміру збитків, шляхом затвердження акту комісії з визначення розміру завданих збитків та акту.

Наведене узгоджується з роз'ясненнями, наведеними у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» та правовій позиції ВСУ, викладеній у постановах від 12.04.2017 року у справі № 922/5468/14, від 12.04.2017 року у справі № 922/207/15.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини першої статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, під час вирішення спору суд має встановити чи є порушеним права та інтереси позивача, чи вплинуло спірне рішення (дія, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень на інтереси позивача та чи створило задля нього відповідні негативні наслідки.

В даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки оскаржуване Рішення Виконавчого комітету Токмацької міської ради № 279 від 23.12.2016 року "Про затвердження актів комісії з визначення розмірі заподіяних збитків внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів" не порушує законних прав та інтересів позивача, не створює будь-яких несприятливих наслідків задля нього.

Таким чином, враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що спірне Рішення відповідачем прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 31 березня 2017 року по справі № 328/506/17(2-а/328/20/17) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай