Справа № 335/5040/17
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5040/17 2-а/335/233/2017
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представників позивача Теслі С.Ю., Остапенка С.Л.,
представника відповідача Косьянчук С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м. Запоріжжя про скасування постанови від 9 березня 2016 р. № 27 у справі про адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м. Запоріжжя (далі Центральне ОРВК м. Запоріжжя) про скасування постанови від 9 березня 2016 р. № 27 у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що постановою відповідача № 27 від 9 березня 2016 р. його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510,00 за те, що він 3 березня 2016 р. о 10:05 год., як військовозобов`язаний, перебуваючи на території Центрального ОРВК м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 20, відмовився від отримання повістки про виклик до Центрального ОРВК м. Запоріжжя на 29 березня 2016 р. для визначення призначення на воєнний час та відправки, про що було складено відповідний акт. Пояснень з цього приводу не надав, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Позивач з вказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у адміністративній справі з таких підстав. Так, оскаржувана постанова не містить обґрунтування та будь-якого викладення обставин, в чому саме полягає порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», не зазначено жодної із статей Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чи Закону України «Про оборону України». Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення № 27 від 3 березня 2016 р. зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 4 березня 2016 р., проте оскаржувана постанова винесена 9 березня 2016 р. Повідомлень про день та час розгляду протоколу позивач не отримував. Також свідками правопорушення у відповідному протоколі зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 (юридична адреса відповідача). Тобто, свідками цього правопорушення були співробітники відповідача, які є зацікавленими особами при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так як перебувають у прямому підпорядкуванні військового комісара Центрального ОРВК м. Запоріжжя. Також позивач посилається на ряд процесуальних порушень розгляду справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача.
Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 27 від 9 березня 2016 р. у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Позивач, представники позивача у судовому засіданні позовні підтримали, просили задовольнити його у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною, обґрунтованою, та скасуванню не підлягає.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.
За нормою ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до змісту постанови про адміністративне правопорушення від 9 березня 2016 р. № 27, прийнятої відповідачем, 3 березня 2016 р. о 10:05 год., військовозобов`язаний ОСОБА_1 , перебуваючи на території Центрального ОРВК м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 20, відмовився від отримання повістки про виклик до Центрального ОРВК м. Запоріжжя на 29 березня 2016 р. для визначення призначення на воєнний час та відправки, про що було складено відповідний акт, пояснень з цього приводу не надав. Своїми діями позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 2101 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 гривень.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 1 статті 2101 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд зауважує, що норма частини 1 статті 2101 КУпАП є загальною за змістом, оскільки її диспозиція є бланкетною (тобто не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи тільки частину із них, відсилає до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність).
До чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відносяться такі нормативно-правові акти: Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про оборону України».
Таким чином, адміністративна відповідальність за 1 статті 2101 КУпАП настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Поряд із цим, оскаржувана постанова не містить обґрунтування та будь-якого викладення обставин, в чому саме полягає порушення ОСОБА_1 конкретних вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про оборону України» тощо.
Поряд із цим, відповідач в оскаржуваній постанові посилається, як на доказ на акт від 3 березня 2016 р. про відмову ОСОБА_1 від отримання повістки про виклик до Центрального ОРВК м. Запоріжжя на 29 березня 2016 р. для визначення призначення на воєнний час та відправки. Даний акт підписаний, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Як зазначає позивач у позові, зазначені особи є співробітники відповідача, та зацікавлені в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, так як перебувають у прямому підпорядкуванні військового комісара Центрального ОРВК м. Запоріжжя.
Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення № 27 від 3 березня 2016 р. зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 4 березня 2016 р., проте оскаржувана постанова винесена 9 березня 2016 р.
Повідомлень про день та час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення саме 9 березня 2016 р., позивач не отримував. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем пояснення позивача не були спростовані, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в силу вимог ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач, їх не спростує, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, і вважає за можливе покласти їх в основу як докази тих обставин, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 2101 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили його вину у вчиненні інкримінованого йому діяння поза розумним сумнівом.
Що стосується посилання позивача на процесуальні порушення розгляду справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача, то відповідачем також суду не надано доказів дотримання ним передбаченої законом процедури розгляду справи.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає скасуванню.
Що стосується позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така позовна вимога не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє правомірність такої постанови.
З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69 71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Скасувати постанову військового комісара Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м. Запоріжжя від 9 березня 2016 року № 27 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляд штрафу в дохід держави у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанову прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому зсіданні 12 липня 2017 р.
Повний текст постанови виготовлений 14 липня 2017 р.

Суддя: І.П. Соболєва