Справа № 426/8347/17
Суддя: Скрипник С. М.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 426/8347/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого: судді Скрипника С.М.

при секретарі Брайловській М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Сватівському районі Луганської області про визнання дій та рішень протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача з даним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є громадянкою України та зареєстрована у м. Луганську. З квітня 2014 року у Луганській області оголошено антитерористичну операцію, ця територія стала тимчасово неконтрольованою Україною, однак ця територія не перестала бути Україною. У звязку з бойовими діями на цій території та небезпекою для життя та здоровя, вона виїхала на контрольовану Україною територію України, де отримала з 1 липня 2014 року статус тимчасово переміщеної особи за адресою: м. Сватове, вул.. Садова, 54, про що була видана відповідна довідка. У звязку з наявністю у неї права на пенсійне забезпечення, вона звернулася до відповідача з приводу виплати їй пенсії за віком, яка їй відповідачем була проведена з 1 липня 2014 року та виплачувалась до січня 2017 року. З 1 січня 2017 року виплата їй пенсії була припинена на підставі невідомого їй рішення відповідача. Вважає такі дії та рішення відповідача протиправними, оскільки її право на отримання пенсії за віком гарантовано ОСОБА_2 України, а порядок її отримання встановлений ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». На даний час до цього Закону, який є єдиним законом, що регулює ці питання, будь-які зміни у встановленому порядку щодо обмеження права осіб на отримання пенсійних виплат від України, у звязку з проведенням Україною в окремих місцевостях антитерористичної операції, не вносилися. Оскільки у м. Луганську залишилося її житло, яке потребує ремонту та догляду, вона періодично їздить до м. Луганська на неконтрольовану Україною територію, що не заборонено законодавством України. Отже, повернення її на деякий час до її єдиного власного будинку не може бути підставою для припинення виплати їй пенсії за віком відповідачем, яка призначена на законних підставах. Вона протягом всього періоду роботи в Україні здійснювала встановлені внески, а тому незалежно від того, де вона на даний час проживає та що вона тимчасово перебуває у м. Луганську, вона має право на отримання належної їй пенсії за віком на Україні. 01.05.2017 вона отримала повідомлення від Ощадбанку України про те, що її рахунок № 120-262545-30 заблоковано згідно постанови КМУ № 637. Однак, вважає посилання Ощадбанку та відповідача на постану КМУ № 637 неприпустимим, так як вона є громадянкою України і дана постанова її не повинна стосуватись.

Просить суд визнати дії та рішення відповідача про припинення виплати їй пенсії за віком з 1 січня 2017 року протиправними; зобовязати відповідача поновити виплату її пенсії з 1 січня 2017 року шляхом перерахування на особовий банківський рахунок згідно наявних відомостей, для чого зобовязати відповідача прийняти заходи по розблокуванню її особистого банківського рахунку; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй виниклу заборгованість з пенсії за період з січня 2017 по момент поновлення шляхом перерахування на особистий банківський рахунок згідно наявних відомостей; судові витрати покласти на відповідача; рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежів за один місяць.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не зявились, надавши на адресу суду заяви, в яких просять суд розглянути адміністративний позов без їх участі, позовні вимоги підтримують (а.с.58-59,63).

Представник відповідача Білокуракінського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області не зявився, до суду надійшло заперечення проти позову, у якому зазначено, що згідно постанови КМУ від 21 грудня 2016 № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» та наказу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 05.01.2016 року № 1 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988», управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області припинило свою діяльність 30.03.2017 року і реорганізовано шляхом злиття трьох управлінь: управління Пенсійного фонду України в Білокуракінському районі, управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі та управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі. Взяті зобовязання і права управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області буде виконувати у повному обсязі правонаступник даних управлінь Білокуракінське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області. Проти позову представник відповідача заперечує, оскільки прийняти заходи по розблокуванню особистого банківського рахунку позивача управління не має можливості, тому що управління Пенсійного фонду не має таких повноважень, повноваження по розблокуванню банківського рахунку виконує банківська установа. Крім того, відповідно до ст.. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на підставі інформації про повернення до покинутого місця постійного проживання, що підтверджується листами обєднаного штабу ЦУ СБУ в районі проведення АТО від 14.10.2016 № 50/5403 та від 25.11.2016 № 50/6140, управлінням соціального захисту райдержадміністрації скасовано дію 42 довідок про взяття на обік внутрішньо переміщеної особи та внесено відомості про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. На підставі даного листа (інформації) було видано розпорядження начальника УПФУ в Сватівському районі про припинення виплати пенсії до зясування, у звязку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Просить суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити та справу розглянути без участі представника управління (а.с.46).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ст.1 ОСОБА_2 України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно з ч. 2 ст. 3 ОСОБА_2 України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.12).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії ААД № 130118, позивач ОСОБА_1 являється пенсіонером за віком (а.с.14).

Як зазначає позивач у своєму позові, та не заперечує проти цього факту відповідач у своєму запереченні проти позову, з квітня 2014 року у Луганській області оголошено антитерористичну операцію, ця територія стала тимчасово неконтрольованою Україною, однак ця територія не перестала бути Україною. У звязку з бойовими діями на цій території та небезпекою для життя та здоровя, позивач ОСОБА_1 виїхала на контрольовану Україною територію України, де отримала з 1 липня 2014 року статус тимчасово переміщеної особи за адресою: м. Сватове, вул.. Садова, 54, про що була видана відповідна довідка. У звязку з наявністю у неї права на пенсійне забезпечення, вона звернулася до відповідача з приводу виплати їй пенсії за віком, яка їй відповідачем була проведена з 1 липня 2014 року та виплачувалась до січня 2017 року. З 1 січня 2017 року виплата їй пенсії була припинена на підставі невідомого їй рішення відповідача.

Згідно копії Розпорядження начальника УПФУ в Сватівському районі Луганської області від 12.12.2016 р. припинено виплату пенсії ОСОБА_4 з 01.12.2016 р. у звязку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, на підставі листа Сватівської РДА УСЗН від 02.12.2016 року № 02-03/2951-1 (а.с.62).

Зокрема, у згаданому листі Сватівської РДА УСЗН зазначено, що відповідно до ст.. 12 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на підставі інформації про повернення до покинутого місця постійного проживання, що підтверджується листами Обєднаного штабу ЦУ СБУ в районі проведення АТО від 14.10.2016 № 50/5403 та від 25.11.2016 № 50/6140, управлінням соціального захисту райдержадміністрації скасовано дію 42 довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесено відомості про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб (а.с.51).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ОСОБА_2 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Згідно ст. 46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової, або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідно балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо припинення позивачці з 1 січня 2017 року виплати її пенсії, суд приходить до наступного.

За приписами ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено матеріалами справи, виплату пенсії позивачці припинено на підставі інформації про повернення її до покинутого місця проживання, в звязку з чим була скасована довідка про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с.50).

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Луганської області розпочато антитерористичну операцію.

Однак, на теперішній час до Закону України «Про Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який є єдиним законом, що регулює ці питання, будь-які зміни у встановленому порядку щодо обмеження права осіб на отримання пенсійних виплат від України, у звязку з проведенням Україною в окремих місцевостях антитерористичної операції, не вносилися.

Порядок проведення соціальних виплат особам в районах проведення антитерористичної операції відповідно до Закону України від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», здійснюється з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та від 7 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню на надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Так, Постановою КМУ № 637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що призначення та продовження виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких особі на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на обік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ від 1.10.2014 р. № 509.

Також, Постановою КМУ від 7 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню на надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області. Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

На даний час Законом України № 921 від 24 грудня 2015 року до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внесено зміни, якими встановлено, що зазначена довідка є безстроковою та визначено підстави для її скасування, що не є тотожним припиненню виплати пенсії.

Відповідно до ст.. 8 ОСОБА_2 України, ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Статтею 24 ОСОБА_2 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» розяснено, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_2 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_2 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_2 України як актом прямої дії.

Відповідно до ст.2 Загальної Декларації Прав Людини кожна людина повинна мати всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища.

Пункт 2 ст. 2 та ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права передбачають, що Держави, які беруть участь у цьому Пакті, зобов'язуються гарантувати, що права, проголошені в цьому Пакті, здійснюватимуться без будь якої дискримінації щодо раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншої обставини. Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Ст. 14 Конвенції передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Ст. 1 Першого протоколу Конвенції (Париж, 20.111.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Надбавки, доплати та пенсії є майном в контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст. 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має принаймні законні сподівання (яке ґрунтується на законодавчій нормі) на набуття права володіння. Таке сподівання виникло у позивача з моменту призначення пенсії.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим ст. Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших, актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені ст. 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26 вересня 2014 року).

Відповідно до ст.. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пічкур проти України», право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51).

Відповідно до пункту 54 цього рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань Суду достатньо для висновку про те, що різниця у поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції (користування павами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою) у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністровя». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю на Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобовязання за статтею 1 Конвенції вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_2 та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 ОСОБА_2 України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п. 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року). Крім цього, відповідно до роз'яснення Верховного Суду України № 1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України», реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Таким чином, проаналізувавши всі надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_1 з 1 січня 2017 року є незаконним, та підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому, суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом, ніж зобовязанням відповідача поновити виплату цієї пенсії позивачу, неможливо. Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині прийняття заходів по розблокуванню особистого банківського рахунку позивача № 120-262545-30 відповідачем не підлягають задоволенню, оскільки управління Пенсійного фонду не мають таких повноважень, ці повноваження належать банківській установі.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 17, 158-163, 254 КАС України, ст. ст.1, 3, 8, 19, 21-22, 24, 46, 55, 58, 64 ОСОБА_2 України, ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року, ст.2 Загальної Декларації Прав Людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Сватівському районі Луганської області про визнання дій та рішень протиправними, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії та рішення управління Пенсійного фонду України у Сватівському районі, який відповідно до Постанови КМУ № 988 від 21 грудня 2016 року реорганізовано шляхом злиття з Білокуракінським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, про припинення виплати ОСОБА_1 з 1 січня 2017 року пенсії за віком протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Сватівському районі, який відповідно до Постанови КМУ № 988 від 21 грудня 2016 року реорганізовано шляхом злиття з Білокуракінським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2017 року шляхом перерахування на особовий банківський рахунок згідно наявних відомостей.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Сватівському районі, який відповідно до Постанови КМУ № 988 від 21 грудня 2016 року реорганізовано шляхом злиття з Білокуракінським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 виниклу заборгованість з пенсії за період з січня 2017 року по момент поновлення шляхом перерахування на особовий банківський рахунок згідно наявних відомостей.

Стягнути з Білокуракінського обєднаного управління Пенсійного фонду України судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь Сватівського районного суду (Отримувач: УДКСУ у Сватівському районі; код ЄДРПОУ суду (для платника збору, для зазначення у платіжному документі) 05381455; код за ЄДРПОУ отримувача коштів: 37928384; Банк отримувача коштів: ГУДКСУ у Луганській області; МФО отримувача коштів: 804013; № доходного рахунку щодо сплати судового збору: 0271; код класифікації доходів (ККД): 22030001; пункт 3.1).

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 13 липня 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: С.М. Скрипник