Справа № 817/3097/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Київ К/800/27372/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника позивача Пилипчук Ю.Б.,

представника відповідача Демченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Єврошпон-Смига» до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Єврошпон-Смига» (далі - позивач, Товариство) звернулось до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - Дубенська ОДПІ, контролюючий орган) та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з вимогами про:

визнання незаконною бездіяльність Дубенської ОДПІ щодо несвоєчасного виконання обов'язку передбаченого пп. 200.18.1 п. 200.18 ст. 200 Податкового кодексу України та зобов'язання негайно передати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок відповідно до залишку невідшкодованої суми податку на додану вартість (ПДВ), задекларованого ПАТ «Єврошпон-Смига» до відшкодування у декларації за лютий 2015 року;

визнання незаконними дій Дубенської ОДПІ та наказу від 16.07.2015 року №246 щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2015 року;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.08.2015 року форми «В3» №008221500 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 793 770,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство зазначає, що 20.03.2015 року до Дубенської ОДПІ було подано податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року в якій задекларовано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника податку в розмірі 1 182 625 грн., та відображено дану суму від'ємного значення поточного податкового періоду, що підлягає бюджетному відшкодуванню у відповідних додатках до декларації Д3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» та Д4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету».

У зв'язку з тим, що в строк, визначений п. 200.21 ст. 200 Податкового кодексу України контролюючим органом не було надіслано позивачу повідомлення про відмову в автоматичному бюджетному відшкодуванні, Товариство посилається на те, що податковий орган був зобов'язаний до 14.04.2015 року передати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок для здійснення автоматичного бюджетного відшкодування ПДВ, задекларованого в декларації за лютий 2015 року.

В обґрунтування позову Товариство також зазначає, що прийняття наказу від 16.07.2015 року №246 про проведення позапланової документальної виїзної перевірки з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2015 року є незаконним, а дії контролюючого органу щодо проведення такої перевірки протиправними зважаючи на те, що Дубенська ОДПІ не мала жодних правових підстав для проведення такої перевірки, оскільки позивач підтвердив право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування по декларації з ПДВ за лютий 2015 року.

Також позивач вказує на безпідставність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 30.07.2015 року, а саме про порушення Товариством п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим йому відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 793 770,00 грн. Так, в графі 5 таблиці 1 додатку 2 до декларації за лютий 2015 року, яка називається «Залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 рок» позивачем було відображені відповідні суми ПДВ у розмірі 1 758 020,00 грн. Вказані суми ПДВ фактично були відшкодовані вже після 01.02.2015 року, а саме: 1 466 914,00 грн. - 23.03.2015 року згідно платіжного доручення №193-20 та 291 106,00 грн. 03.04.2015 року згідно платіжного доручення №291-20. Отже, на думку позивача, оскільки таке відшкодування відбулося після подачі самої декларації з ПДВ за лютий 2015 року, а саме 20.03.2015 року, то на момент подання такої декларації позивачем не було порушено п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України. З огляду на вказане, позивач вважає незаконним податкове повідомлення-рішення від 12.08.2015 року форми «В3» №008221500 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 793 770,00 грн., прийняте за наслідками проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасовано та в цій частині прийнято нове рішення. Визнано протиправною бездіяльність Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області щодо несвоєчасного виконання обов'язку передбаченого пп. 200.18.1 п. 200.18 ст. 200 Податкового кодексу України та зобов'язано передати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок відповідно до залишку невідшкодованої суми ПДВ, задекларованого ПАТ «Єврошпон-Смига» до відшкодування у декларації за лютий 2015 року у розмірі 1 793 770,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.08.2015 року форми «В3» №008221500 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 793 770,00 грн. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із судовим рішенням апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, Дубенська ОДПІ до Вищого адміністративного суду України подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

У відповідності до вимог ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 №247 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби», суд допустив заміну відповідача у справі - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на його правонаступника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.03.2015 року ПАТ «Єврошпон-Смига» було подано до Дубенської ОДПІ податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року в якій в гр.19 «Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17-9) (позитивне значення)» зазначено суму 1 182 625,00 грн. (т.1, а.с.10).

В таблиці 1 додатку 2 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року «Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 (Д2)» (вх. № від 20.03.2015 року) Товариством задекларовано залишки від'ємного значення в розмірі 3 525 858,00 грн., які виникли (були задекларовані) в звітних (податкових) періодах до 1 лютого 2015 року (т.1, а.с.15).

Залишки від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів в розмірі 3 525 858,00 грн., які включені до граф 2-5 таблиці 1 додатка 2 в декларації за лютий 2015 року, платник податку виявив бажання повернути (відшкодувати) на рахунок у банку і зазначив прописом у текстовому полі «б» перед таблицею 1 додатка 2 до декларації. Залишки від'ємного значення в розмірі 3 525 858,00 грн. розраховані в таблиці 2 додатка 2 до вищевказаної декларації, вказані в графі 13 таблиці 1 додатка 2 та перенесені до рядка 30 розділу IV декларації за лютий 2015 року «Сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку».

Контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2015 року, за результатами якої складено акт від 30.07.2015 року №160/15/30981499.

Відповідно до висновків вказаного акта перевірки встановлено порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме: завищено суми бюджетного відшкодування заявленого в уточнюючому розрахунку з ПДВ за грудень 2010 року на суму 35 344,00 грн.; завищення суми бюджетного відшкодування заявленого в декларації з ПДВ за січень 2011 року на суму 406,00 грн.; завищено суми бюджетного відшкодування заявленого в декларації з ПДВ за серпень 2014 року на суму 291 106,00 грн.; завищено суми бюджетного відшкодування заявленого в декларації з ПДВ за січень 2015 року на суму 1 466 914,00 грн.

Також контролюючий орган, дійшов висновку, що оскільки задеклароване бюджетне відшкодування в сумі 291 106,00 грн., згідно поданої податкової декларації з ПДВ (вх. № від 22.09.2014 року) за серпень 2014 року, відшкодовано платнику на розрахунковий рахунок згідно платіжного доручення від 03.04.2015 року №291-20 та задеклароване бюджетне відшкодування в сумі 1 466 914,00 грн., згідно поданої податкової декларації з ПДВ (вх. № від 19.02.2015 року) за січень 2015 року, відшкодовано платнику на розрахунковий рахунок згідно платіжного доручення від 23.03.2015 року №193-20, то відповідно Товариством повторно було задекларовано бюджетне відшкодування у декларації за лютий 2015 року, згідно додатку 2 до декларації, за звітні періоди серпень 2014 року на суму 291 106,00 грн. та січень 2015 року на суму 1 466 914,00 грн.

Враховуючи встановлене, контролюючий орган прийняв оскаржуване позивачем податкове повідомлення - рішення від 12.08.2015 року №008221500 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 793 770,00 грн.

Так, відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200. 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України та п. 3 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984 (далі - Порядок №984), акт складається у разі виявлення під час перевірки порушень, допущених платником податку. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби. Акт має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства.

Пунктом 6 Порядку №984 передбачено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення (п. 5.2).

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи акт перевірки від 30.07.2015 року №160/15/30981499, який складено за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, не містить посилань на первинні документи які б підтверджували встановлене контролюючим органом порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, крім того акт перевірки не містить доказів того, що сума ПДВ розрахована з порушенням п.200.1 ст.200 вказаного Кодексу.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наданої контролюючим органом інтегрованої картки платника податку (ІКПП) переплата у позивача станом на 19.03.2015 року складає 2 466 351,22 грн. Вказана сума переплати підтверджується і відомістю з обліку ПДВ (а.с. 224-226 т.1), яка сформована на підставі поданих Товариством податкових декларацій, що гуртуються на первинних документах бухгалтерського обліку (накладних, актах, угодах, податкових накладних), платіжних доручень, податкових повідомлень рішень та відповідає даним обліку ПДВ що веде податковий орган, про що зроблено помітки в останній колонці відомості.

Таким чином, станом на 19.03.2015 року, на передодні подачі звітності за лютий 2015 року, у позивача обліковувались непогашені суми від'ємного значення ПДВ у розмірі 2 466 351,22 грн., які виникли з від'ємних значень попередніх періодів - листопада 2010 року, грудня 2010 року, червня-серпня 2013 року, липня 2014 року, грудня 2014року.

Отже, вказана переплата була правомірно відображена платником податків в декларації за лютий 2015 року. Такі дії платника податку узгоджуються з підпунктом «б» п. 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, який чітко вказує, що за вибором платника податку, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року - підлягають поверненню платнику податку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи Товариством подано декларацію за лютий 2015 року в якій задекларовано до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок у Банку суми від'ємного значення, які жодного разу не брали участі в бюджетному відшкодуванні - 2 315 162,00 грн., відображено рішення про зміну напрямку бюджетного відшкодування, яке залишилось непогашеним станом на 01.02.2015 року (із зменшення податкових зобов'язань з податку наступних періодів до відшкодування на розрахунковий рахунок у Банку) - 635 301,22 грн. та підтверджено попереднє рішення про відшкодування на рахунок у Банку раніше задекларованих сум до відшкодування, які лишились непогашеними станом на 01.02.2015 - 1 758 020,00 грн.

Таким чином, з урахуванням подання декларації за лютий 2015 року заборгованість бюджету перед позивачем склала 4 781 513,22 грн., стосовно якої платником податків було прийнято рішення: 73 030,00 грн. - лишити в переплаті, 4 708 483,00 грн. (2315162+635301,22+1758020) - підлягає відшкодуванню на розрахунковий рахунок у Банку.

Вищезазначене також підтверджується актами звірення від 20.03.2015 року, від 08.10.2015 року №1766-20 та від 01.12.2015 року №2545-20, а також ІКПП, в якій проведено запис 9L від 20.03.2015 року та вказано суму заборгованості 4 781 513,00 грн.

Отже, Товариством повторно не декларувалася жодна із сум ПДВ, оскільки в декларації за лютий 2015 року було задекларовано лише від'ємне значення січня і лютого 2015 року, яке жодного разу не брало участі в бюджетному відшкодуванні у сумі - 2 315 162,00 грн., а по решті переплати декларацією за лютий 2015 року, на виконання вимог Податкового кодексу України, платником податків зафіксоване рішення: про зміну напрямку бюджетного відшкодування, яке залишилось непогашеним станом на 01.02.2015 року у сумі - 635 301,22 грн. із зменшення податкових зобов'язань наступних періодів на повернення на рахунок в банку; підтвердження попереднього рішення про відшкодування ПДВ на рахунок у банку, яке залишилось непогашеним станом на 01.02.2016 у сумі - 1 758 020,00 грн. та прийнято рішення суму 73 030,00 грн. лишити в переплаті на картці особового рахунку.

З урахуванням викладеного, доводи контролюючого органу про те, що на час подачі позивачем декларації з ПДВ за лютий 2015 року Товариству було частково проведене відшкодування ПДВ, що призвело до повторного його декларування є безпідставними.

Таким чином, висновок контролюючого органу, з яким погодився суд першої інстанції, що Товариством, всупереч вимог пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, вдруге задекларовано бюджетне відшкодування у декларації за лютий 2015 року на загальну суму 1 758 020,00 грн. не підтверджується встановленими під час розгляду справи обставинами та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а тому вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.08.2015 року форми «В3» №008221500 про відмову у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 793 770,00 грн. є обґрунтованими та правомірно задоволені судом апеляційної інстанції.

Також, судом апеляційної інстанції правомірно задоволено і вимоги Товариства щодо визнання незаконною бездіяльності Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області щодо несвоєчасного виконання обов'язку передбаченого пп. 200.18.1 п.200.18 ст.200 Податкового кодексу України та зобов'язання передати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок відповідно до залишку невідшкодованої суми ПДВ, задекларованого Товариством до відшкодування у декларації за лютий 2015 року.

Так, відповідно до п. 200.7, п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України).

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України).

А відповідно до п. 200.18 ст. 200 вказаного Кодексу платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку.

Автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу.

Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів після закінчення перевірки надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету. (пп.200.18.1).

Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до п. 200.20 ст. 200 Податкового кодексу України порядок визначення відповідності платника податку критеріям, зазначеним у пункті 200.19 цієї статті, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Визначення відповідності платника податку зазначеним критеріям проводиться в автоматизованому режимі протягом 15 календарних днів після граничного терміну подачі звітності.

У разі невідповідності за висновком контролюючого органу платника податку визначеним цією статтею критеріям та відсутності в такого платника права на автоматичне бюджетне відшкодування податку контролюючий орган зобов'язаний протягом 17 календарних днів після граничного терміну подачі звітності повідомити платника податку про відповідне рішення та надати детальні пояснення і розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано. Відповідне рішення може бути оскаржене платником податку у встановленому порядку. Якщо контролюючий орган у встановлений термін не надіслав платнику податку зазначеного повідомлення, вважається, що такий платник відповідає критеріям для одержання права на автоматичне бюджетне відшкодування податку (п.200.21).

Проте контролюючим органом не дотримано вказаного алгоритму дій, не проведено камеральної перевірки, що передбачено вищезазначеними нормами, докази, що спростовують вказане твердження контролюючим органом, всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, надано не було, також Дубенською ОДПІ не було дотримано строку щодо повідомлення платника податку про відсутність у нього права на автоматичне бюджетне відшкодування.

Як встановлено судами, 10.04.2015 року на адресу позивача Дубенською ОДПІ було надіслано лист № 2321/15-10 про відмову в автоматичному бюджетному відшкодуванні ПДВ, у зв'язку з невідповідність періоду і сум ПДВ відображених в додатку 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року.

Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій та не заперечувалося представником контролюючого органу в суді апеляційної інстанції, вказаний висновок зроблено без проведення камеральної перевірки, а на підставі даних інтегрованої картки платника податку, що суперечить вимогам п. 200.7, п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України.

Проте, слід зазначити, що жодна норма податкового законодавства не передбачає таких дій, і можливості нарахування чи зменшення податкових зобов'язань/сум бюджетного відшкодування на підставі таких порівнянь.

Таким чином, враховуючи, що бюджетне відшкодування ПДВ на рахунки платника податку здійснюється органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, з дотриманням процедури та на умовах, встановлених ст. 200 Податкового кодексу України, у визначений термін з дня надходження від контролюючого органу відповідного висновку, суд приходить до висновку, що не дотримання контролюючим органом вимог чинного законодавства не може негативно впливати на права платника податку, а тому відповідач зобов'язаний передати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок відповідно до залишку невідшкодованої суми ПДВ, задекларованого ПАТ «Єврошпон-Смига» до відшкодування у декларації за лютий 2015 року у розмірі 1 793 770,00 грн.

Висновок судів попередніх інстанцій, щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача про визнання незаконними дій Дубенської ОДПІ та наказу від 16.07.2015 року №246 щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства є правильним, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи контролюючим органом було прийнято наказ від 16.07.2015 року №246 «Про проведення документальної позапланово: виїзної перевірки ПАТ «Єврошпон-Смига», з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року».

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення або надіслання, у випадках передбачених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Судами встановлено, що посадовими особами Дубенської ОДПІ було пред'явлено та вручено вищевказані документи перед початком проведення перевірки, про що є відповідні відмітки в направленні на перевірку та було допущено до проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства.

Таким чином, суди попередніх інстанцій цілком правомірно дійшли висновку про те, що зазначений наказ вже реалізовано, оскільки проведено перевірку та складено акт за її результатами, як правомірно зазначили і те, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки, в подальшому ж предметом розгляду в суді може бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства.

За змістом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Виходячи з приписів ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із залишенням без змін судових рішень першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів приходить до висновку про поновлення виконання судових рішень у справі, виконання яких було зупинено за клопотанням сторони у справі під час відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі № 817/3097/15 - без змін.

Поновити виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі № 817/3097/15.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: І.Я. Олендер

Л.І. Бившева

Т.М.Шипуліна