Справа № 654/3083/16-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 654/3083/16-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Францішко Ю.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника відповідача Салій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 2 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (правонаступник Голопристанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області) про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Голопристанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі Голопристанське ОУПФУ в Херсонській області), правонаступником якого є Олешківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області, та з урахуванням заяви про зміну та доповнення до адміністративного позову просив стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 39389 грн. 40 коп., а також витрати з надання юридичної допомоги в сумі 300 грн. (а. с. 1-2, 61).

В обґрунтування позову зазначалось, що постановами Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2010 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2011 року було зобов'язано Управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок державної та додаткової пенсії згідно ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно названих постанов ОСОБА_2 було зроблено перерахунок пенсії за період з 1 жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року в сумі 39928 грн. 45 коп.. Разом з цим, на час звернення позивача до суду з названим позовом, вказана сума заборгованості відповідачем виплачена не була. На думку позивача, заборгованість з врахуванням індексу інфляції та 3% річних, а також витрати за надання юридичної допомоги повинні бути стягнуті з відповідача.

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 2 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано виніс оскаржену постанову. Так, судом не прийнято до уваги, що рішення про стягнення коштів було винесено апеляційним судом 14 вересня 2011 року, а названа виплата відбулась лише наприкінці лютого 2017 року, у зв'язку з чим кошти, які своєчасно не були виплачені відповідачем, втратили свою цінність, оскільки за даний період відбулась велика інфляція. Крім того, у суду не було підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог з причин, що у ПФУ не вистачає коштів для виплати боргу. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір між позивачем та відповідачем є публічно-правовим, а тому підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

На підставі ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних та земельних відносин, провадиться в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено матеріалами справи, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2011 року по справі № 2-а-672/10/2108 частково задоволено апеляційну скаргу начальника Управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області. Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2010 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області в перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_2 у відповідності зі ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду - чорнобильцю ІІІ групи першої категорії. Зобов'язано Управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії з 1 жовтня 2010 року відповідно до ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. В іншій частині відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог (а. с. 7-9).

Матеріалами справи також встановлено, що Управлінням ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області в ході примусового виконання названої постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2011 року було здійснено нарахування ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії в розмірі 39925 грн. 28 коп., проте вказані кошти на момент звернення позивача до суду з названим позовом відповідачем виплачені не були.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2017 року Голопристанським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про зобов'язання Управління ПФУ у Голопристанському районі сплатити ОСОБА_2 нараховану та несплачену державну пенсію у сумі 39925 грн. 28 коп., у зв'язку з тим, що борг сплачено у повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_2 звернувся до суду у зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду про зобов'язання Управління ПФУ в Голопристанському районі Херсонської області здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії з 1 жовтня 2010 року відповідно до ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому, на обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 послався виключно на ст. 625 Цивільного кодексу України, якою встановлено відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, даний позов подано на захист порушеного права, що виникає із цивільних відносин, а тому даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Водночас, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

На підставі ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки заявлені по справі вимоги підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 2 березня 2017 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснивши позивачу право на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 10 липня 2017 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко