Справа № 803/243/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5254/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року у справі № 803/243/17 за позовом Луцького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

27.02.2017 року Луцький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування рішення про застосування штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08 листопада 2016 року № НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 від 08 листопада 2016 року застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 174 647, 53 грн. Позивач вважає дане рішення протиправним, оскільки в період з 21 лютого 2014 року по 25 грудня 2015 року ним своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску до бюджету. З 01 жовтня 2013 року повноваження щодо надходжень та обліку єдиного соціального внеску передано від Пенсійного Фонду України Міністерству доходів і зборів України, у зв'язку з чим змінено реквізити отримувача коштів. Відтак, у зв'язку із зміною реквізитів призначення платежу, позивачем у платіжних дорученнях при перерахуванні єдиного внеску було допущено помилку при зазначенні рахунку. Оскільки, допущена помилка при зазначенні рахунку не призвела до ненадходження коштів до бюджету, тому позивач просить скасувати рішення Луцької ОДПІ № НОМЕР_1 від 08 листопада 2016 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року у справі № 803/243/17 позов задоволено, а саме судом першої інстанції було визнано протиправним та скасувано рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про застосування штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08 листопада 2016 року № НОМЕР_1..

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи, а саме зазначає, що посилання на факт невірного надання реквізитів працівниками Луцької ОДПІ є безпідставним, оскільки платником податків самостійно здійснено помилку щодо зарахування коштів не на той рахунок, а саме: суму 669 870, 04 грн. зараховано на рахунок платежу 0318 - єдиний внесок нарахований на утримання роботодавцями заробітної плати, а не на рахунок 0318 - для військовослужбовців. Крім того, вказує, що податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене самостійно платником податків.

Просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року у справі № 803/243/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивачем перераховано суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з жовтня по листопад 2013 року в розмірі 669 870, 04 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 458, № 461 від 21 жовтня 2013 року та № 508, № 511 від 20 листопада 2013 року (а. с. 6-7).

Водночас, у зазначених платіжних дорученнях по перерахуванню єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування помилково зазначено невірний рахунок платежу № 0318 замість № 0318.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Луцька ОДПІ, суб'єкт владних повноважень, всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не в повній мірі довела правомірність винесеного 08 листопада 2016 року рішення про застосування штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № НОМЕР_1

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія апеляційного адміністративного суду оглянувши матеріали справи встановила, що позивачем перераховано суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з жовтня по листопад 2013 року в розмірі 669 870, 04 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 458, № 461 від 21 жовтня 2013 року та № 508, № 511 від 20 листопада 2013 року

У зазначених платіжних дорученнях по перерахуванню єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування помилково зазначено невірний рахунок платежу № 0318 замість № 0318, однак, дана помилка не призвела до ненадходження коштів до бюджету.

Позивач 17 грудня 2013 року звернувся до Луцької ОДПІ із заявою, у якій просив помилково сплачені кошти на рахунок № 0318 в розмірі 669 870, 04 грн. перерахувати на рахунок № 0318, так як йому стало відомо що кошти, які він сплачував зараховані не на той рахунок.

20 грудня 2013 року складено висновок про повернення переплати по єдиному внеску № 7382-20 та 23 грудня 2013 року здійснено перерахування коштів з одного бюджетного рахунку 0318) на інший 0318 - для військовослужбовців), що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок, відповідно до статті 7 Закону України № 2464-VI нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону України № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону України № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Проаналізувавши вищенаведені норми закону та матеріали справи, колегія апеляційного адміністративного суду погоджується із рішенням суду першої інстанції, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення, так як позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21 лютого 2014 року по 25 грудня 2015 року, який зарахований до бюджету, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для застосування відповідачем штрафних санкцій та пені.

При цьому колегія апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне зазначити, що помилка в реквізитах платежу при зазначенні розрахункового рахунку платника єдиного внеску не впливає на своєчасність сплати таким платником єдиного внеску до бюджету. Така помилка впливає лише на невідображенні сплачених сум єдиного внеску в обліковій картці платника.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 16.06.2015 року у справі № 21-377а15.

У вищезазначеному рішенні Верховний Суд України зазначив, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений податковим кодексом, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених податковим кодексом.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року у справі № 803/243/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Повний текст судового рішення виготовлено 11.07.2017 року.