Справа № 353/193/17
Суддя: Хоминець М. М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/193/17
Провадження № 2-а/352/70/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.
з участю секретаря Кукули О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
Позивач 09.03.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідача - Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області,про визнання неправомірними дій щодо відмови у зарахуванні в стаж для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» періоду роботи на посаді судді та голови суду з 20.05.2002 р. по 01.08.2016 р., часу військової служби у Збройних силах з 26.06.1991 р. по 02.12.1991 р., зобов`язання зарахувати в стаж для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» періоду роботи на посаді судді та голови суду з 20.05.2002 р. по 01.08.2016 р., часу військової служби у Збройних силах з 26.06.1991 р. по 02.12.1991 р. та призначити з 01.08.2016 р. пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» і п.п. 10.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу».

Свій позов обґрунтовував тим, що 21.01.2016 р. Тлумацьким ОУ ПФУ в Івано-Франківській області йому була призначена пенсія по другій групі інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 05.07.2016 р. Верховною Радою України прийнято постанову про звільнення його з посади судді у зв`язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров`я, та 01.08.2016 р. наказом Тлумацького районного суду Івано-Франківської області його відраховано зі штату суду. Загальний трудовий стаж позивача становить більше 24 років, з них стаж державної служби більше 21 року, а саме: військова служба в Збройних силах з 26.06.1991 р. по 02.12.1991 р.; з 16.10.1995 р. по 17.05.2002 р. в органах юстиції на посадах судового виконавця, старшого судового виконавця та начальника районного відділу ДВС; з 20.05.2002 р. по 01.08.2016 р. на посаді судді та голови суду. 22.08.2016 р. він звернувся із заявою до відповідача про призначення(переведення) його з 01.08.2016 р. з пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу». Однак, у відповіді відповідача від 12.09.2016 р. зазначено, що з 01.05.2016 р. Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. втратив чинність, крім окремих положень у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р., загальний стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 років 7 місяців 2 дні, а також станом на 01.05.2016 р. він займав посаду судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, яка не є посадою державного службовця. Вважає, що зазначені відповідачем підстави для відмови у зарахуванні стажу роботи на посаді судді та часу військової служби є неправомірними, оскільки суперечить нормам Закону України «Про державну службу».

Позивач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити.
Представник відповідача у письмовому запереченні посилався на необгрунтованість заявлених позивачем вимог, оскількиу відповідності до п. 10 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно наданих позивачем документів станом на 01.05.2016 р. останній займав посаду судді Тлумацького районного суду, яка не є посадою державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Загальний стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців становить 6 років 7 місяців 2 дні, а саме з 16.10.1995 р. по 17.05.2002 р. на посадах державних службовців в управлінні юстиції в Івано-Франківській області. Тому підстав для призначення позивачу пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» немає. Просив у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 21.01.2016 р. Тлумацьким ОУ ПФУ в Івано-Франківській області призначена пенсія по другій групі інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач з 16.10.1995 р. по 17.05.2002 р. працював в органах юстиції на посадах державних службовців (судового виконавця, старшого судового виконавця, начальника районного відділу ДВС), з 20.05.2002 р. по 01.08.2002 р. перебував на посаді судді, голови суду Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, та 01.08.2016 р. наказом Тлумацького районного суду Івано-Франківської області його відраховано зі штату суду у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження судді за станом здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-10).

Як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 26.06.1991 р. Залізничним районним військовим комісаріатом м. Львова, позивач з 26.06.1991 р. по 02.12.1991 р. проходив строкову військову службу (а.с.11).

У серпні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Відповідач 12.09.2016 р. відмовив позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» з посиланням на те, що він не набуває права на пенсію за даним Законом у зв`язку з недостатністю стажу державної служби, оскільки посада судді не є посадою державного службовця.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. (чинний з 01.05.2016 р.) втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону.

Згідно ч.ч. 1, 8 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(1058-15), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно п.п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Постановою КМУ № 229 від 25.03.2016 р. затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, пунктом 4 якого передбачено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.
Згідно з частиною першою ст. 52 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
Статтею 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділена повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Таким чином, та обставина, що статус судді регулюється безпосередньо Конституцією України та спеціальним законом «Про судоустрій і статус суддів», не виключає підстав зарахування періоду роботи на посаді судді до стажу державної служби.

Також частиною 1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 14.08.2008 року №1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення» військова служба у Збройних силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених законів України. Оскільки проходження строкової військової служби за призовом є обов`язком громадянина, ухилення від якого тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, а тому будь-які обмеження трудових прав особи, пов`язані з проходженням такої служби, не допускаються.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмову відповідача щодо зарахування позивачу до стажу для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» періоду роботи на посаді судді та голови суду з 20.05.2002 р. до 01.08.2016 р. та часу військової служби у Збройних силах з 26.06.1991 р. до 02.12.1991 р. слід визнати неправомірною, зобов`язати відповідача зарахувати зазначені періоди до стажу для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», призначити та виплачувати позивачеві пенсію по інвалідності з 01.08.2016 р.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р., Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р., Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ № 229 від 25.03.2016 р., ст. 52 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р., ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,ст.ст. 159-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:
Позов задовольнити.
Визнати неправомірною відмову Тлумацького об`єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону «Про державну службу» періоду роботи на посаді судді та голови суду з 20.05.2002 р. до 01.08.2016 р. та часу військової служби у Збройних силах з 26.06.1991 р. до 02.12.1991 р.
Зобов`язати Тлумацьке об`єднане управління ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону «Про державну службу» періоду роботи на посаді судді та голови суду з 20.05.2002 р. до 01.08.2016 р. та часу військової служби у Збройних силах з 26.06.1991 р. до 02.12.1991 р., призначити з 01 серпня 2016 року пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону «Про державну службу» і п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча М.М.Хоминець

Постанова в повному обсязі виготовлена 10 липня 2017 року.