Справа № 810/4369/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4369/16 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської митниці ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 (далі - Позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - Відповідач-1, Київська міська митниця), Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач-2, ГУ ДФС у м. Києві) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської митниці та ГУ ДФС у м. Києві, що виразилася у затягуванні процесу видання/погодження наказу про призначення ОСОБА_3 на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю митниці на умовах строкового трудового договору на час відсутності у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_4 в порядку переведення із Апарату Верховної Ради України та застосувати наслідки такого призначення до умов проходження Позивачем державної служби в органах доходів і зборів (фіскальних органів);

- зобов'язати Відповідача-1 та Відповідача-2 видати (включаючи відповідні погодження) наказ про призначення Позивача на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю митниці на умовах строкового трудового договору на час відсутності у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_4 в порядку переведення із Апарату Верховної Ради України, а також застосувати наслідки такого призначення до умов проходження Позивачем державної служби в органах доходів і зборів (фіскальних органів) з 19.04.2016 року;

- стягнути з Київської міської митниці на користь ОСОБА_3 компенсацію за час вимушеного прогулу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Відповідачем-2 не було подано жодних доказів наявності правових підстав для проведення опитування Позивача із застосуванням поліграфу, відсутні перешкоди для погодження управлінням внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві проекту наказу Київської міської митниці про призначення ОСОБА_3 на посаду, наслідком чого стало неприйняття останнього на роботу в установлені трудовим законодавством строки.

Крім того, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року прийнято звіт Київської міської митниці про виконання судового рішення та приписано вважати постанову суду від 14.02.2017 року виконаною у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині вимог до ГУ ДФС у м. Києві відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує, що управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві не здійснює повноваження щодо видачі наказів про призначення на посаду, у той час як без проведення перевірки кандидата неможливо здійснити погодження проекту такого наказу.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених в останній.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Відповідач-1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.2006 року (а.с. 42-67) та вкладки до неї серії НОМЕР_2 від 25.04.2014 року (а.с. 68-74), ОСОБА_3 з 06.04.2016 року зарахований на посаду помічника-консультанта народного депутата України Петьовки В.В. на час його депутатських повноважень з поширенням дії Закону України «Про державну службу» із збереженням раніше присвоєного 2 рангу державного службовця.

Згідно наказу керівника апарату Верховної Ради України від 15.04.2016 року №748-п Позивача з 19.04.2016 року звільнено з посади помічника-консультанта народного депутата України Петьовки В.В. порядком переведення для роботи в Київській міській митниці ДФС (п. 5 ст. 36 КЗпП України).

Передумовою прийняття керівником апарату ВР України такого наказу став лист начальника Київської митниці ДФС від 14.04.2016 року №4/4/26-70-04 (а.с. 91), в якому було висловлено прохання розглянути питання щодо звільнення в порядку переведення до Київської міської митниці ДФС помічника-консультанта народного депутата України Петьовки В.В..

19.04.2016 року Позивачем на ім'я начальника Київської міської митниці написано заяву про призначення останнього на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю на умовах строкового трудового договору на час відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_4 у порядку переведення з апарату ВР України (а.с. 93).

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку з відсутністю наказу про призначення, Позивач звернувся до Київської міської митниці із заявою від 27.05.2016 року (а.с. 94), в якій просив надати інформацію про причини відсутності наказу про його призначення.

Листом від 14.06.2016 року №4029/10/26-70-04-Ч-82 Київська міська митниця повідомила ОСОБА_3 про те, що відділом по роботі з персоналом було підготовлено проект наказу «Про призначення ОСОБА_3.» на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю на умовах строкового трудового договору з 21.04.2016 року в порядку переведення з Апарату Верховної Ради України, який відповідно до абз. 2 п. 3.4.5.1 Регламенту Київської міської митниці ДФС, затвердженого наказом митниці від 05.01.2015 року №01, був наданий для погодження до УВБ ГУ ДФС у м. Києві. Проте, до митного органу повернувся лише перший аркуш проекту наказу та заява. Також, у даному листі зазначено, що з метою з'ясування причин неповернення другого аркуша проекту наказу «Про призначення ОСОБА_3.», митниця направила до УВБ ГУ ДФС у м. Києві відповідний запит.

Зі змісту Київської міської митниці від 09.06.2016 року №1591/7/26-70-04 (а.с. 95) вбачається, що митний орган просив начальника УВБ ГУ ДФС у м. Києві Лепеху А.В. надати інформацію щодо причини неповернення другого аркуша проекту наказу Київської міської митниці ДФС «Про призначення ОСОБА_3.».

На вказаний запит начальник Управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС надав відповідь листом від 22.06.2016 року №13948/10/26-15-22-22 (а.с. 97), в якому зазначено, що всі нормативні документи, які подавались на погодження, повернуті з підписами до Київської міської митниці ДФС.

30.06.2016 року Позивач вдруге звернувся до начальника Київської міської митниці із заявою про його призначення на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю на умовах строкового трудового договору на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_4 в порядку переведення з Апарату Верховної Ради України (а.с. 101).

Київська міська митниця листом від 04.07.2016 року №2586/8/26-70-04 (а.с. 98-112) повторно направила начальнику УВБ ГУ ДФС у м. Києві матеріали стосовно призначення ОСОБА_3 на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю Київської міської митниці ДФС на умовах строкового трудового договору, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, у порядку переведення з Апарату Верховної Ради України, а також заяву ОСОБА_3 та проект наказу про призначення.

Вказані матеріали були отримані ГУ ДФС у м. Киві 05.07.2016 року.

У зв'язку з відсутністю станом на 12.07.2016 проекту наказу щодо призначення ОСОБА_3 з погодженням, Київська міська митниця звернулась до начальника УВБ ГУ ДФС у м. Києві Лепехи А.В. із запитом від 12.07.2016 року №1944/7/26-70-07 про повернення погодженого проекту наказу щодо призначення ОСОБА_3 або надання інформації про причини непогодження (а.с. 113-114).

Листом від 13.07.2016 року №15723/10/26-15-22-22 заступник начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві надав відповідь Київській міській митниці ДФС, в якій зазначено, що за результатами вивчення матеріалів щодо призначення ОСОБА_3 на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю Київської міської митниці ДФС на умовах строкового трудового договору, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, на підставі Інструкції щодо застосування комп'ютерних поліграфів у роботі Міністерства доходів і зборів України, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 02.08.2013 року №329, пропонується вказаному кандидату пройти добровільне психофізичне інтерв'ю із використанням поліграфу (а.с. 115).

У подальшому на адресу Позивача Відповідачем-1 було складено лист від 19.07.2016 року №4849/10/26-70-04, до якого було додано копію листа УВБ ГУ ДФС у м. Києві від 13.07.2016 року №15723/10/26-15-22-22 (а.с. 116). При цьому суд першої інстанції відмітив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо вручення Позивачу листа від 19.07.2016 року №4849/10/26-70-04.

Крім того, Київським окружним адміністративним судом встановлено, що у грудні 2016 року адвокат Позивача звернувся до Київської міської митниці із адвокатським запитом від 02.12.2016 року №3 про надання інформації щодо призначення ОСОБА_3, чим передбачено проходження добровільного психофізичного інтерв'ю із використанням поліграфу, якою нормою діючого законодавства про працю, або про причини непогодження щодо призначення позивача на вищезазначеній посаді.

За результатами розгляду вказаного запиту Відповідач-1 направив на адресу адвоката Позивача лист від 12.12.2016 року №9469/10/26-70-04 (а.с. 11-12), в якому повідомив, що відповідно до п. 1.8 наказу ДФС від 02.10.2015 №747 керівництву органів ДФС необхідно надавати до підрозділів власної безпеки для проведення перевірки матеріали стосовно кандидатів на посади в апарат ДФС та її територіальні органи. Відповідно до п. 3.4.5.1 Регламенту Київської міської митниці ДФС, затвердженого наказом митниці від 05.01.2015 №01, проекти наказів про призначення погоджуються підрозділом внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві. Листом Київської міської митниці ДФС від 04.07.2016 №2586/8/26-70-04 до УВБ ГУ ДФС у м. Києві повторно був направлений проект наказу разом з матеріалами стосовно призначення ОСОБА_3 на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю Київської міської митниці ДФС на умовах строкового трудового договору, на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, у порядку переведення з Апарату Верховної Ради України. Станом на 12.12.2016 проект наказу Київської міської митниці ДФС та матеріали з УВБ ГУ ДФС у м. Києві до митниці не повертались. Інформація щодо причин не повернення проекту наказу або непогодження призначення в митниці відсутні. Листом митниці від 12.12.2016 №3907/7/26-70-04 до УВБ ГУ ДФС у м. Києві направлено запит щодо повернення погодженого наказу про призначення ОСОБА_3 разом з матеріалами або повернення непогодженого проекту наказу разом із матеріалами та надання інформації про причини такого непогодження.

При цьому, 12.12.2016 року Відповідачем-1 складено та направлено до Відповідача-2 запит №3907/7/26-70-04 (а.с. 117-118), за результатами розгляду якого начальник УВБ ГУ ДФС у м. Києві направив на адресу Київської міської митниці лист від 11.01.2017 року №738/7/25-15-22-20 (а.с. 153), в якому зазначено, що управлінням внутрішньої безпеки 13.07.2016 року за №15723/10/26-15-22-22 направлено лист на адресу Київської міської митниці ДФС, в якому було запропоновано ОСОБА_3 пройти добровільне психофізіологічне інтерв'ю із використанням поліграфа. Станом на 11.01.2017 року в управлінні внутрішньої безпеки відсутня відповідь на даний лист із повідомленням інформації про згоду або відмову від проходження добровільного психофізіологічного інтерв'ю із використанням поліграфа ОСОБА_3

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 24, 36, 235 Кодексу законів про працю України, наказу Міндоходів України від 02.08.2013 року №329 «Про використання поліграфів у діяльності Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів», а також регламенту Київської міської митниці ДФС, затвердженої наказом Відповідача-1 від 05.01.2015 року №01, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки, по-перше, Відповідачем-2 не обґрунтовано наявність правових підстав для проходження Позивачем добровільного психофізіологічного інтерв'ю із використанням поліграфа, по-друге, при переведенні працівник має бути прийнятий на роботу з першого робочого наступного дня звільнення з попереднього місця роботи, якщо не було обумовлено іншої дати.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 32 КЗпП України встановлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством

Згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Частиною п'ятою статті 24 КЗпП України передбачено, що особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

При цьому, як було вірно встановлено судом першої інстанції зі змісту письмових заперечень Відповідача-1 (а.с. 85-89), після звільнення працівника у зв'язку з переведенням його на роботу на інше підприємство (п. 5 ст. 36 КЗпП України) такий працівник має бути прийнятий на роботу на підприємство, на яке його запрошено, з першого робочого дня наступного дня звільнення з попереднього місця роботи, якщо не було обумовлено іншої дати.

Разом з тим, після звільнення Позивача з посади помічника-консультанта народного депутата України 19.04.2016 року у порядку переведення до Київської міської митниці Відповідачем-1 не було забезпечено прийняття ОСОБА_3 на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю в установлені строки, тобто не пізніше наступного робочого дня після звільнення у зв'язку з переведенням.

Надаючи оцінку наявності підстав для незабезпечення видачі Київською міською митницею наказу про призначення Позивача на вказану вище посаду, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пп. 3.4.5.2 підрозділу 3.4.5 Щодо погодження розпорядчих документів з кадрових питань Регламенту Київської міської митниці ДФС, затвердженого наказом Київської міської митниці ДФС від 05.01.2015 року №01 (далі - Регламент) (а.с. 147-152), проекти наказів про призначення, переведення, звільнення, відсторонення від виконання службових обов'язків, поновлення, присвоєння спеціальних звань, заохочення (нагородження відомчими відзнаками), дисциплінарного стягнення погоджується з керівниками підрозділів: структурного підрозділу - розробника документа, фінансування, бухгалтерського обліку та звітності, юридичного, першим заступником (заступником) начальника Митниці відповідно до розподілу функціональних обов'язків, а також додатково погоджуються підрозділ внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві.

З наведеного випливає, що Київська міська митниця була зобов'язана направити проект наказу про призначення ОСОБА_3 на посаду з підрозділом внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві. При цьому, як було встановлено раніше, вперше про неможливість такого погодження Відповідача-1 було повідомлено Відповідачем-2 листом від 13.07.2016 року №15723/10/26-15-22-22.

Вирішуючи питання про відсутність підстав для непогодження проекту наказу про призначення Позивача на посаду, про що зазначив суд першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Наказом Міндоходів України від 02.08.2013 року №329 «Про використання поліграфів у діяльності Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів» затверджено Інструкцію щодо застосування комп'ютерних поліграфів у роботі Міністерства доходів і зборів України (далі - Інструкція №329), яка визначає основні напрями, принципи та умови використання поліграфів.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції №329 перевірки кандидатів із використанням поліграфа можуть проводитися в процесі вирішення питань щодо прийому особи на роботу (службу) до Міндоходів, його територіальних органів, підпорядкованих установ та організацій.

Використання поліграфа у роботі з кандидатами здійснюється за допомогою основних блоків тестів для отримання інформації про: анкетні дані, що приховуються або викривлені; наявність алкогольної або наркотичної залежності; прояви девіантної поведінки та їх особливості; конфліктні зони особистості, схильність до суїциду; приховані мотиви вступу (переходу, поновлення) на службу (роботу), навчання; кримінальне минуле, зв'язки з криміналітетом.

При цьому, згідно п. 2 розділу І Інструкції №329 під психофізіологічним інтерв'ю із застосуванням поліграфа розуміється опитування з використанням комп'ютерного технічного засобу (поліграфа), під час якого здійснюється аналіз (оцінка) динаміки психофізіологічних реакцій опитуваної особи у відповідь на психологічні стимули, задані у вигляді варіантів відповідей, предметів, схем, фото тощо.

Пунктом 3 розділу І Інструкції №329 визначено, що метою проведення опитування є отримання ймовірної та орієнтувальної інформації, яку іншим шляхом отримати неможливо, для її використання в діяльності щодо попередження та виявлення корупційних та інших протиправних дій з боку працівників, гарантування їх безпеки та захисту від незаконних посягань, пов'язаних із виконанням службових обов'язків, зняття з них безпідставних звинувачень або підозр.

Приписами п. 6 розділу І Інструкції №329 передбачено, що підставою для необхідності застосування поліграфа є документально підтверджені сумніви у правдивості інформації, що надається особою щодо обставин, які є предметом розслідування або перевіряються у встановленому законодавством порядку службовими (посадовими) особами Міндоходів, його територіальних органів та належать до сфер, визначених у розділі ІІІ цієї Інструкції, коли іншим шляхом отримати будь-які відомості щодо них неможливо.

Однак, як вірно підкреслив суд першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві не надано суду будь-яких доказів наявності у нього документально підтверджених сумнівів у правдивості інформації, яка була надана Позивачем для призначення його на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю Київської міської митниці ДФС.

При цьому, Київський окружний адміністративний суд обґрунтовано підкреслив, що дане опитування із застосуванням поліграфу не є обов'язковим при вирішенні питання щодо прийому особи на роботу до митного органу, у той час як інших причин відмови Позивачу у призначенні на посаду Відповідачами не наведено.

Зі змісту листа Міністерства соціальної політики України від 25.09.2013 року №175/06/186-13 вбачається, що для припинення трудового договору в порядку переведення та захисту прав працівника власник або уповноважений ним орган підприємства, куди переводиться працівник, повинен подати відповідний лист-запит власнику або уповноваженому ним органу підприємства, на якому працює працівник, з проханням звільнити його з роботи на підставі переведення згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України.

У листі-запиті доцільно зазначити строк, в який просять звільнити працівника. Це підтверджуватиме зобов'язання про прийняття на роботу в порядку переведення у вказаний в документі термін. Відсутність у листі-запиті строку звільнення може призвести до виникнення трудових спорів. Лист-запит, як правило, видається працівникові або надсилається на інше підприємство поштою.

У разі згоди власника або уповноваженого ним органу підприємства, на якому працює працівник, на припинення з останнім трудового договору за п. 5 ст. 36 КЗпП України на підставі переведення працівнику необхідно подати відповідну заяву з проханням звільнити його з роботи. Прийняття на іншу роботу здійснюється теж на підставі відповідної заяви працівника з проханням прийняти на роботу в порядку переведення. Припинення трудового договору і прийняття на роботу мають бути оформлені наказами чи розпорядженнями відповідних власників підприємств або уповноважених ними органів про звільнення працівника з попереднього місця роботи та про прийняття його на нове місце роботи в порядку переведення з посиланням на п. 5 ст. 36 КЗпП України у погоджений сторонами строк.

Між звільненням і прийняттям на роботу зазвичай перерви бути не повинно.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у разі обґрунтованості позову суд своїм рішенням зобов'язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення, з першого робочого дня (наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи), якщо не було обумовлено іншої дати. З іншими особами договір про прийняття на роботу укладається з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу.

Відповідні положення щодо обов'язковості направлення листа-запиту (клопотання) нового роботодавця за місцем роботи працівника кореспондують з судовою практикою. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої в ухвалі від 25.09.2013 року №6-34205св13, для звільнення за п. 5 ст. 36 КЗпП України необхідне клопотання власника того підприємства, установи, організації, куди працівник переводиться. Працівник повинен подати заяву власникові підприємства (установи, організації), з якого він звільняється, оскільки закон вимагає згоди власника на припинення трудового договору в порядку переведення на інше підприємство, в іншу установу, організацію.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 КЗпП України особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Указаним вище нормативним приписом спростовується твердження Апелянта про неможливість видання наказу про призначення на посаду до проведення перевірки кандидата, направленої на протидію корупції, оскільки, як було неодноразово зазначено вище, звільнений у порядку переведення працівник в обов'язковому порядку повинен бути працевлаштований на новому місці роботи.

Крім іншого, направляючи на адресу Апарату Верховної Ради України лист від 14.04.2016 року №4/4/26-70-04 з проханням розглянути питання про звільнення Позивача у порядку переведення до Відповідача-1, Київська міська митниця не була позбавлена права забезпечити погодження такого переведення з Управлінням внутрішньої безпеки ГУ ДФС у м. Києві, що б не спричинило порушення трудових прав ОСОБА_3

З урахуванням наведеного, зважаючи на гарантовані чинним законодавством трудові права працівника, звільненого у зв'язку з переведенням до іншого місця роботи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з метою повного, всебічного та об'єктивного захисту порушень прав Позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність, зокрема, ГУ ДФС у м. Києві щодо неприйняття ОСОБА_3 на посаду заступника начальника Управління організації митного контролю Київської міської митниці ДФС на умовах строкового трудового договору на час відсутності у зв'язку з вагітністю та пологами ОСОБА_4 в порядку переведення із Апарату Верховної Ради України з 20.04.2016 року.

Щодо решти висновків суду першої інстанції судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, оскільки таких порушень у ході розгляду справи встановлено не було, а сторони правомірність висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог під сумнів не ставили, розгляд справи здійснювався у межах апеляційної скарги.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської митниці ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.