Справа № 598/68/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6366/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.04.2017 року у справі № 598/68/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспектора поліції протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №259968 від 05.01.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

23 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспектора патрульної поліції по притягненню його до адміністративної відповідальності протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №259968 від 05.01.2017 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05 січня 2017 року, згідно із вищевказаною постановою, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 510 грн. штрафу в дохід держави за те, що він «04 січня 2017 року о 21 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. С. Будного, 8 на території гаражного кооперативу «Ветеран» здійснив стоянку транспортного засобу унеможлививши в'їзд/виїзд в приміщення гаражу, чим створив суттєву перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху відповідно до п.15.10 (д) ПДР України». Позивач вважає, що дії інспектора поліції по притягненню його до адміністративної відповідальності слід визнати протиправними, а саму вищевказану постанову слід скасувати, як незаконну, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв, а його самого було притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.04.2017 року позов задоволено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Апелянт також зазначає, що висновки в оскаржуваній постанові суду базуються виключно на показах свідків представлених позивачем, не взято до уваги надані апелянтом письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не досліджено рапорт інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Тернополі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 04.01.2017 року, рапорти старшого інспектора ВАП УПП у м.Тернополі ДПП капітана поліції ОСОБА_5 від 05.01.2017 року та від 16.02.2017 року.

Просить скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.04.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,що згідно постанови старшого інспектора відділу АП УПП у м. Тернополі по справі про адміністративне правопорушення серії АР №259968 від 05.01.2017 року позивача за те, що він 04 січня 2017 року о 21 год. 00 хв. в м.Тернополі по вул.С.Будного,8 на території гаражного кооперативу «Ветеран», здійснив стоянку транспортного засобу, а саме автомобіля ОСОБА_6, д.н.з. CV 093 HX , унеможлививши в'їзд/виїзд в приміщення гаражу, чим створив суттєву перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху та порушив вимоги п.15.10 (д) ПДР України» притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил стоянки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту «д» пункту 15.10 ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

В ході розгляду даної справи по суті судом першої інстанції встановлено, що 4 січня 2017 року приблизно о 21 годині автомобіль марки ОСОБА_6, д.н.з. CV 093 HX що належав позивачу знаходився на території гаражного кооперативу «Ветеран», що в м.Тернополі по вул.С.Будного,2, і був припаркований перед воротами одного із гаражів вказаного кооперативу, а саме гаража №344, власником якого є член кооперативу «Ветеран» ОСОБА_7. Дана обставина знайшла своє підтвердження поясненнями ОСОБА_1, поясненнями свідка ОСОБА_7, копією свідоцтва серії САЕ №949070 про право власності на нерухоме майно, а саме гараж №3442 у гаражному кооперативі «Ветеран» (а.с.38), відеозаписом з місця події, наданим відповідачем (а.с.30), іншими матеріалами справи.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказав, що він дійсно є власником гаража №344 у гаражному кооперативі «Ветеран», що знаходиться в м.Тернопіль по вул.С.Будного,2. Даного гаража в оренду та в користування нікому не надавав. При цьому свідок також ствердив, що автомобіль марки ОСОБА_6,д.н.з. CV 093 HX, який було припарковано перед воротами його гаража 04 січня 2017 року приблизно о 21 годині, перешкод в користуванні гаражем йому не створював.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці правопорушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі і про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і частин 1, 2, 3 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність - ст.9 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія апеляційного суду звертає увагу, що з наданого відповідачем, і дослідженого судом першої та апеляційної інстанції, відеозапису з місця події, пояснень гр.. ОСОБА_2 та гр.. ОСОБА_3, рапортів інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Тернополі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 04.01.2017 року, рапорти старшого інспектора ВАП УПП у м.Тернополі ДПП капітана поліції ОСОБА_5 від 05.01.2017 року та від 16.02.2017 року , вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача було звернення громадянина ОСОБА_2, який в своїх письмових поясненнях (а.с.29) ствердив, що припаркований автомобіль марки ОСОБА_6, д.н.з. CV 093 HX, саме йому чинив перешкоди у користуванні його гаражем, оскільки заблокував виїзд з гаража, однак інших відомостей про те, що дана особа є власником чи користувачем гаража в гаражному кооперативі «Ветеран» немає, тоді як у матеріалах справи знаходиться довідка №3 видана кооперативом «Ветеран» від 11.04.2017р., згідно якої гр. ОСОБА_2 не є членом гаражного кооперативу «Ветеран».

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до ст. 122 КУпАП, суб'єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є доведеність факту вчинення адміністративного правопорушення даною особою та вина особи у його вчиненні.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил стоянки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту «д» пункту 15.10 ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, 4 січня 2017 року приблизно о 21 годині автомобіль марки ОСОБА_6, д.н.з. CV 093 HX, що належав позивачу знаходився на території гаражного кооперативу «Ветеран», що в м. Тернополі по вул. С. Будного, 2, і був припаркований перед воротами одного із гаражів вказаного кооперативу, а саме гаража 344, власником якого є член кооперативу «Ветеран» ОСОБА_7. Дана обставина знайшла своє підтвердження в матеріалах справи копією свідоцтва серії САЕ №949070 про право власності на нерухоме майно, а саме гараж №344 у гаражному кооперативі «Ветеран» (а.с.38), відеозаписом з місця події, наданим відповідачем (а.с.30), іншими матеріалами справи.

Будучи допитаним в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 показав, що він дійсно є власником гаража №344 у гаражному кооперативі «Ветеран», що знаходиться в м. Тернопіль по вул. С. Будного, 2. Даного гаража в оренду та в користування нікому не надавав. При цьому свідок також ствердив, що автомобіль марки ОСОБА_6, д.н.з. CV 093 HX, який було припарковано перед воротами його гаража 04 січня 2017 року приблизно о 21 годині, перешкод в користуванні гаражем йому не створював.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія апеляційного суду вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга жодним чином не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин, показань свідків та наданих документів.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.04.2017 року у справі № 598/68/17 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10

Повний текст судового рішення виготовлено 11.07.2017 року.