Справа № 559/1307/17
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/1307/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі Протас Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Дубно адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області про зміну постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, в якій посилається на те, що 01 травня 2017 року інспектором Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 217128, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вважає, що резолютивна частина постанови може бути змінена з наступних підстав. В постанові зазначено, що 01 травня 2017 року він керував автомобілем ОСОБА_2 д.н.з ВК 2248 ВТ в м. Кременець та порушив вимогу дорожнього знаку 33.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Зі слів інспектора стало відомо, що причиною зупинки стало те, що він керував автомобілем через місто, який згідно технічного паспорта має більше 3,5 тон повної маси з навантаженням, хоча на момент зупинки його автомобіль не був завантажений.

На місці зупинки транспортного засобу інспектором відразу ж було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, хоча ч.3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Ч.3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Поза увагою залишилась та обставина, що з його боку не виявлено умислу, правопорушення не потягло за собою будь-яких несприятливих наслідків. Поза увагою залишилося також положення ст.22 КУпАП, яка передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності і обмеженням усним зауваженням. Крім того, в порушення ст. 258 КУпАП йому не було вручено протокол про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав заперечення на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем було порушено вимоги п.33.3 Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 травня 2017 року інспектором Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 217128, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с.2 ).

Частина 3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Всупереч цьому, в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначено жодного доказу чи засобу фіксації на підтвердження вини позивача у скоєнні правопорушення.

Стаття 9 КУпАП встановлює поняття адміністративного правопорушення, як протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто елементом складу адміністративного правопорушення неодмінно повинна бути вина у формі умислу чи необережності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія).

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. У ст. 258 КУпАП наведено вичерпний перелік підстав, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, однак за умови, коли порушник не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається. В даному випадку не складання та не вручення копії протоколу порушнику, не тільки обмежує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а робить неможливим встановити наявність ознак об'єктивної сторони правопорушення, хоча вони мали бути зазначені у протоколі органом, який зобовязаний був його скласти.

Суд бере до уваги обставини вчиненого порушення, яке не створило жодної небезпеки для учасників дорожнього руху і вважає, що порушення є малозначним, а отже в цьому випадку вважає за можливе відповідно до ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись відносно нього усним зауваженням. Керуючись ст.ст. 9, 11, 12, 72, 121, 128, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 221, 256, 288, 296 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області про зміну постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Постанову АР №217128 від 01 травня 2017 року винесену інспектором Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122КУАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень змінити в частині накладення стягнення.

На підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУАП, обмежившись відносно нього усним зауваженням, провадження у справі закрити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, а при оголошення вступної та резолютивної частини апеляція подається в той же строк з дня отримання її копії через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: