Справа № 813/298/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/4754/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі №813/298/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

19.01.2017 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у відмові включити до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Митної служби з 08.10.2008 року по 20.12.2010 року та зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Митної служби з 08.10.2008 року по 20.12.2010 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області, яка полягала у відмові включити до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи ОСОБА_3 в органах Митної служби з 14.10.2008 року по 20.12.2010 року та зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати ОСОБА_4 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Митної служби з 14.10.2008 року по 20.12.2010 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 та постановити нове судове рішення, яким відмовити повністю в задоволені позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що станом на сьогодні перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений. Вказане є підставою відмови у включенні ГУ ДФС у Львівській області до вислуги років для призначення пенсії часу роботи в державних органах. Вказує, що на момент звернення позивача із позовом до суду не виникло правовідносин з приводу звільнення та призначення йому пенсій. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що пенсії за вислугу років призначаються лише після звільнення зі служби. Окрім того, у трудовій книжці позивача відсутній запис про факт переходу на службу у податкову міліцію, тобто факт прийняття на службу шляхом переводу.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, позивач щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 згідно з записами у трудовій книжці: з 24.03.1998 по 08.10.2008 працював в органах податкової міліції ДПА України; з 14.10.2008 призначений на посаду начальника відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства, як такий, що успішно пройшов стажування; 16.10.2008 прийняв присягу державного службовця; з 23.02.2009 позивачу присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 3 рангу»; 23.09.2010 переведений на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення №6; 20.12.2010 звільнений із займаної посади, відповідно до ст.38 КЗпП України; 21.12.2010 прийнятий на службу в податкову міліцію ДПА України на посаду заступника начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА у Львівській області (а.с.9-10).

На час розгляду справи ОСОБА_3 працює в органах податкової міліції на посаді начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області полковник податкової міліції.

16.12.2016 ОСОБА_3 подав на ім'я начальника ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області заяву з проханням зарахувати до вислуги років для призначення пенсії, як особі на яку поширюється дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» період роботи на Львівській митниці з 14.10.2008 по 20.12.2010 (а.с.26-27).

ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області від 11.01.2017 ОСОБА_3 повідомлено, що станом на час розгляду заяви перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений, відповідно до вислуги років для призначення пенсії не зараховано час роботи в державних органах (а.с.11-12).

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2262-XII).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частиною 1 ст.2 Закону №2262-XII встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно з п. «и» ст.17 Закону №2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального звязку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

При цьому, відповідно до ст.17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393 (далі Постанова №393).

Постановою №393 передбачено, що чинність Постанови поширено на осіб начальницького складу податкової міліції згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1716 від 30.10.98.

Абзацом 12 пункту 1 Постанови №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.

Комплексний аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що особам, які мають право на пенсію згідно з Законом №2262-XII, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в податкову міліцію на посади начальницького складу та офіцерського складу (згідно з переліками посад, затверджуваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики).

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, чинний на час проходження позивачем служби в Львівській митниці, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Посадовими особами відповідно до частини 2 статті 2 вказаного Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Зі змісту заперечення на позовну заяву, апеляційної скарги та пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що відповідач не заперечує, що час роботи позивача у Львівській митниці відноситься до часу роботи в державних органах, проте свою відмову мотивує тим, що перелік посад, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії за Законом №2262-XII зараховується час роботи в державних органах, не затверджений центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, що в свою чергу унеможливлює зарахування позивачеві до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах митної служби.

Щодо вказаного, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 червня 2004 року у справі «Броньовський проти Польщі» (заява № 31443/96), пункт 184, зазначив, що принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст.8 Конституції України).

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч.4 ст.8 КАС України).

Так, Законом № 2262-XII передбачено гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії, а реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з позицією Європейського суду з прав людини принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що покликання відповідача на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачу у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах органах Митної служби, є безпідставними.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що представником відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції надано копію Наказу Львівської митниці ДМС України від 20.12.2010 №1142-к про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади 20 грудня 2010 року відповідно до ст.38 Кодексу законів про працю України, згідно з яким підставою винесення Наказу, окрім заяви позивача, зазначено ОСОБА_2 ДПА у Львівській області від 16.12.2010 №29136/10/26-6/6228, який, як пояснив позивач, і був підставою для переходу на службу в податкову міліцію. Судом апеляційної інстанції враховано і ту обставину, що 20.12.2010 був останнім днем служби позивач з митних органах, а наступного дня 21.12.2010 його зараховано у штат податкової міліції на посаду начальницького складу на посаду заступника начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА у Львівській області.

Окрім того варто зауважити, що законодавець в жодному нормативному акті не дає визначення (змісту та юридичної наповненості) поняття «переходу на службу», а тому враховуючи завдання та принципів адміністративного судочинства, обовязку доказування, принцип правової визначеності усі сумніви, неоднозначності повинні трактуватись на користь особи, яка звернулась до суду за захистом невизнаного права. Будь-який інший висновок, фактично, зводить нанівець всю систему завдань адміністративного судочинства та підриває конституційні засади України, яка в статті 3 Основного Закону визнала, що саме права і свободи людини (а не державного апарату) та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції зауважує, що відмовляючи в зарахуванні позивачу стажу роботи в митних органах до вислуги років для призначення пенсії за Законом №2262-XII, відповідач, фактично, не визнав таке право, що зумовило позивача звернутися за судовим захистом, а тому вірним є висновок суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області, яка полягала у відмові включити до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи ОСОБА_3 в органах Митної служби: саме з 14.10.2008 по 20.12.2010 та зобов'язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії згідно Закону №2262-XII стаж роботи в органах Митної служби з 14.10.2008 по 20.12.2010.

Оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали в судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі №813/298/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_1
Повний текст Ухвали складено 13.07.2017р.