Справа № 810/1932/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1932/16 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Безименної Н.В., Епель О.В.,

при секретарі: Хмарській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та пені з Державного бюджету України, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (далі - Позивач, ТОВ «Васт-Транс») звернулося до суду із адміністративним позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області (далі по тексту - Відповідачі, Києво-Святошинська об'єднана ДПІ ГУ ДФС у Київській області, ГУ Державна казначейська служба України в Київській області) у якому просило (з урахуванням уточнених позовних вимог) :

- зобов'язати відповідача подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 43 244, 00 грн. за жовтень 2012 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 10.06.2013 по 31.08.2016 у розмірі 27 103,12 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Києво-Святошинська об'єднана ДПІ ГУ ДФС у Київській області звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов залишити без задоволення (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представника позивача та представника апелянта, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід - задовольнити частково, оскаржувану постанову - скасувати, а позов залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 4 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження по справі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.11.2012 ТОВ «Васт-Транс» до ДПІ у Києво-Святошинсьокому районі було подано податкову декларацію з податку на додану вартість (далі по тексту - ПДВ) за жовтень 2012 року, де у рядку 23.1 було заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 43 244,00 грн. (а.с.10-11).

20.11.2012 податковим органом отримано зазначену податкову декларацію, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 2 (а.с.15 зворотній бік).

З вказаною податковою декларацією позивачем було також подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2012 року) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з ПДВ) (а.с.13 зворотній бік).

Разом з тим, суму ПДВ у розмірі 43 244,00 грн. податковим органом позивачу відшкодовано не було.

У зв'язку із зазначеним, позивач звертався до Міністерства доходів і зборів України із листом № 456 від 02.08.2013, у якому просив надати інформацію щодо відшкодування ТОВ «Васт-Транс» бюджетного відшкодування з ПДВ, на який Міністерство доходів і зборів України листом № 9989/99-99-15-011-01-15 від 29.08.2013 повідомило про те, що заявлені позивачем до бюджетного відшкодування суми перебувають на перевірці достовірності їх нарахування (а.с.30-32).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Васт-Транс» звертався до ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області з листом №789 від 10.10.2013, у якому просив відповідача відшкодувати суму бюджетного відшкодування з урахуванням пені, у тому числі за жовтень 2012 року (а.с.27).

Крім того, позивачем було надіслано на адресу податкового органу лист № 790 від 10.10.2013, у якому ТОВ «Васт-Транс» просило відповідача подати висновок органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню із бюджету, зокрема, за жовтень 2012 року (а.с.28).

Вказані листи були прийняті апелянтом, про що свідчать відбитки штемпелю податкового органу за № 3696/10 та № 3697/10 від 10.10.2013. Проте відповідей на вказані запити позивач не отримував.

Також, позивач звертався до Управління Державного казначейства у Києво-Святошинському районі Київської області із запитом №788 від 10.10.2013, у якому просив вказаний територіальний орган Державної казначейської служби України надати інформацію щодо отримання ним висновків щодо бюджетного відшкодування по ТОВ «Васт-Транс», зокрема, за жовтень 2012 року та причин невідшкодування позивачу відповідних сум грошових коштів (а.с.29).

Вказаний запит був прийнятий Управлінням Державного казначейства у Києво-Святшинському районі Київської області, що підтверджується відбитком штемпелю б/н від 10.10.2013. Проте, відповіді на вказаний запит позивач не отримував.

В подальшому ТОВ «Васт-Транс» зверталось до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області з листами № 88 від 19.05.2015 та № 108 від 04.06.2015, в яких просило останнього надати інформацію про результати здійснення камеральних перевірок за період з січня 2007 по березень 2015 року (а.с.35, 37).

Листами № 3895/10/10-13-15-01 від 26.05.2015 та № 7195/10/10-13-15-01 від 11.06.2015 апелянт повідомив позивачу про те, що відповідно до наказу ДПС України «Про затвердження Регламенту опрацювання податкових декларацій з ПДВ, за якими задекларовано від'ємне значення та/або бюджетне відшкодування ПДВ» № 52 від 19.02.2012 висновок та довідка у формі висновку складаються в одному примірнику та не надаються платникам податків для ознайомлення та підписання (а.с.36, 38).

Проте зазначені відповіді не містили інформації про проведення відповідних камеральних чи документальних перевірок позивача та складання висновків про бюджетне відшкодування.

Крім того, позивач звертався до відповідача з листом № 115 від 04.06.2015, у якому просив податковий орган надати інформацію про направлення до органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновків по ТОВ «Васт-Транс» із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню, у тому числі, за жовтень 2012 року (а.с.39).

Листом № 7202/10/10-13-15-01 від 11.06.2015 про надання інформації контролюючий орган повідомив позивачу про неможливість надання запитуваної інформації, у зв'язку із проведенням СВ ПМ ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області виїмки по провадженню кримінальної справи, яку порушено за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 205 Кримінального кодексу України (а.с.40).

Також, листом від 28.08.2015 № 2339/10-13-09-02 ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області повідомила ТОВ «Васт-Транс» про вилучення податкової звітності за період 2010-2012 роки в рамках кримінальної справи № 13-9131 (а.с.45, 46).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до податкових органів із заявами щодо питання про відшкодування сум бюджетного відшкодування з урахуванням пені за жовтень 2012 року, однак контролюючим органом суми податку за вказаний період відшкодовано не було.

Зазначене зумовило позивача звернутись за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування суми ПДВ за жовтень 2012 року та належні правові підстави на отримання пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 10.06.2013 по 31.08.2016 у розмірі 27103,12 грн., а тому належним захистом порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача подати до органу що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про відшкодування позивачу ПДВ та стягнення пені.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником відповідача Борисовим І.І. 06.09.2016 (вх.13494/16) було подано клопотання від про залишення позову без розгляду на підставі ст. 99 КАС України (а.с.92-94) ( далі по тексту - клопотання).

Обґрунтовуючи подане клопотання представник контролюючого органу звертав увагу суду першої інстанції на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки право на бюджетне відшкодування суми ПДВ за жовтень 2012 року виникло у ТОВ «Васт-Транс» починаючи з 01.01.2013 року.

Так, позивач мав право на звернення до суду з даним позовом протягом 1095 днів з дати виникнення права на бюджетне відшкодування суми ПДВ за жовтень 2012 року, тобто у період з 01.01.2013 по 01.01.2016.

Між тим, судом першої інстанції зазначене клопотання не розглядалось, а вищезазначені доводи відповідача не взяті до уваги.

Таким чином, судом першої інстанції не надано оцінки поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, чим порушено норми процесуального права.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст. 251 ЦК України). Основний акцент робиться на юридичному факті, тобто дії чи події, які набувають юридичного значення зі спливом строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду є матеріально-правовим, а не процесуальним. Правова природа цього строку є аналогічною до строку позовної давності у цивільних правовідносинах.

В силу вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановле них на цей випадок законом.

Строк звернення до суду може бути загальним або спеціальним. Спеціальні строки звернення до суду встановлюються КАС або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, протягом якого особа, яка вважає, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень порушують її права чи інтереси, може звернутися до суду за захистом.

Таким чином, строк звернення до суду - це прийом юридичної техніки, який функціонально пов'язаний із реалізацією права на судовий захист і визначає його часові межі.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Тобто, в даному випадку, строк звернення до суду з позовом є загальним і він складає шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів строки звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, наголошено відповідачем та не спростовано позивачем, 20.11.2012 ТОВ «Васт-Транс» до ДПІ у Києво-Святошинсьокому районі було подано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2012 року. Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню становить 43 244,00 грн. (а.с.10-11).

20.11.2012 податковим органом отримано зазначену податкову декларацію, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 2 (а.с.15 зворотній бік).

З вказаною податковою декларацією позивачем було також подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2012 року) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з ПДВ) (а.с.13 зворотній бік).

Відповідно до п. 200.10. ст. 200 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 200.12. ст. 200 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Правовими положеннями п. 200.13. ст. 200 ПК України визначено, що на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Пунктом 200.14. ст. 200 ПК України встановлено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та зазначено позивачем, контролюючим органом податкове повідомлення, із зазначенням суми заниження ПДВ, або підстави для її вирахування, на адресу ТОВ «Васт-Транс» не надходило, а тому сума бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2012 року у розмірі 43 244,00 грн. є узгодженою і вважається заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ.

Відповідно до п. 200.23. ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач мав право на відшкодування ПДВ за жовтень 2012 року у розмірі 43 244,00 грн. та нарахуванню пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України у розмірі 27 103,12 грн. починаючи з 01.01.2013 по 01.01.2016, виходячи з наступного.

Податковий кодекс України не дає загального визначення поняття «строк давності», проте передбачає три види строки давності та наслідки їх спливу, серед яких зокрема, строк давності повернення надміру сплачених грошей.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що строк давності, який наведений в ст. 102 ПК України, не стосується строку звернення до суду.

В даному випадку, цей строки встановлює часові межі здійснення звернення платника податку із заявою про бюджетне відшкодування ПДВ. Загального поняття «строк давності» закон не містить.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутні правові підстави для ототожнення строку давності і строку звернення до суду.

Слід акцентувати, що ст. 99 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами. Тобто, іншими законами можуть встановлюватися саме строки звернення до суду, а не будь-які інші строки.

Між тим, ст. 102 ПК України не є тим «іншим законом», про який йдеться у ст. 99 КАС України, а отже, й не встановлює спеціальних строків звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 08 червня 2016, тобто більш як через 3 роки з дати виникнення права на таке звернення.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано ст. 102 КАС України.

Зокрема, згідно з цією нормою пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Проте, згідно із вимогами ч. 4 ст. 102 КАС України, правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

При вирішенні справи судом враховано, що початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тобто, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує дату, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Наведене свідчить, що позивач звернувся з даним позовом поза межами строку, визначеного п.102.1 ст. 102 ПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги спроби позивача врегулювати спірне питання, а саме: відшкодувати суму ПДВ у розмірі 43 244, 00 грн., досудовим порядком вирішення спору шляхом листування з відповідачами, про які було вище зазначено, оскільки зазначений процес не відноситься до процедури адміністративного оскарження, яка визначена податковим законодавством.

Зазначені обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки свідчать, що позивачу до закінчення цього строку (01.01.2016) достеменно було відомо про те, що податковим органом не було надано висновок стосовно відшкодування суми бюджетного відшкодування останньому у розмірі 43 244,00 грн.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б непереборно перешкоджали йому звернутися до суду або надавали б суду підстави обчислювати строк звернення до суду з даним адміністративним позовом від іншої дати.

Аналіз наведених правових положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що ТОВ «Васт-Транс» мало законне право на відшкодування ПДВ за жовтень 2012 року у розмірі 43 244,00 грн. та стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України у розмірі 27 103,12 грн. починаючи з 01.01.2013, проте не скористалося своїм правом звернення з позовом до адміністративного суду в межах строку (1095-днів), який передбачено нормами податкового судочинства.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова скасуванню, а позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та пені з Державного бюджету України - залишити без розгляду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області шляхом їх безспірного списання несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1 515,80 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень 80 коп.) на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду - 1007, код ЄДРПОУ - 38004897, МФО банку - 820019, отримувач - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: Н.В. Безименна

О.В. Епель

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Безименна Н.В.