Справа № 348/1336/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6429/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Попка Я.С.
суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.
за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу 417 Управління начальника робіт на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

27.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язати відповідача зарахувати до його трудового стажу періоди роботи з 30.08.1978 року по 24.04.1979 року на Заводі залізобетонних конструкцій № 4 м. Харкова на посаді електозварника 4 розряду (7 місяців 26 днів), яка передбачена списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, та період його роботи з 17.10.1988 року по 18.06.2001 року у військовій частині НОМЕР_1 на посаді електрозварника ручного зварювання 4,5 розряду (12 років 8 місяців 1 день), яка передбачена списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162; призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 9 травня 2015 року.
Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2. Зобов`язано Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до його трудового стажу період роботи на заводі залізобетонних конструкцій №4 м. Харкова з 30.08.1978 року по 24.04.1979 року, тобто 7 місяців 26 днів на посаді електрозварника, яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року. Зобов`язано Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до його трудового стажу період його роботи у військовій частині НОМЕР_1 з 17.10.1988 року по 18.06.2001 року, тобто 12 років 8 місяців 1 день, на посаді електрозварника ручного зварювання, яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та зобов`язати виплатити йому недоотриману пенсію, починаючи з 10.05.2016 року. В решті позову відмовлено.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що період роботи позивача з 30.08.1978 року по 24.04.1979 року на Заводі залізобетонних конструкцій № 4 м. Харкова на посаді електозварника 4 розряду, яка передбачена списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, та період його роботи з 17.10.1988 року по 18.06.2001 року у військовій частині НОМЕР_1 на посаді електрозварника ручного зварювання 4,5 розряду, яка передбачена списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, архівними довідками та іншими матеріалами справи. Відтак, у позивача наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з 10.05.2016 року, тобто з часу звернення позивача за призначенням пенсії, а позовні вимоги позивача в частині призначення і виплати пенсії за період з 09.05.2015 року до 09.05.2016 року включно до задоволення не підлягають.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою із порушенням норм матеріального та процесуального права, 417 Управління начальника робіт оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до його трудового стажу період роботи у військовій частині НОМЕР_1 з 17 жовтня 1988 року по 18 червня 2001 року, тобто 12 років 8 місяців 1 день на посаді електрозварника ручного зварювання, яка передбачена Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та зобов`язання виплатити йому недоотриману пенсію, починаючи з 10 травня 2016 року.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 у період з 17.10.1988 року по 18.06.2001 року у військовій частині НОМЕР_1 постійно працював електрогазозварником, а не електрозварником, і 23.01.1995 року атестація робочого місця за умовами праці працівників, які працювали на посаді «електрогазозварника» у військовій частині НОМЕР_1 не проводилась.
Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не врахував вимоги «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не вважав за необхідне приймати до уваги результати атестації робочих місць, які проводились у в/ч НОМЕР_1 і повинні б бути однією з необхідних умов при призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.
Факт виділення в наказі командира військової частини 11844 № 18 від 23.01.1995 року окремо в пункт 3 електрогазозварника ОСОБА_1 разом з іншими 8-ма працівниками, дає підстави вважати що конкретні працівники, зазначені в пункті 3 даного наказу не працювали на вказаній роботі із особливо шкідливими/важкими умовами праці впродовж повного робочого дня, що є необхідною умовою для підтвердження спеціального трудового стажу за списком № 2.
У Висновку № 321 від 18.08.2000 року немає жодних зауважень щодо результатів атестації робочих місць за умовами праці електрозварників ручної зварки, вказаних у пункті 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 18 від 23.01.1995 року. Це свідчить про те, що даний пункт вказаного наказу слід рахувати дійсним. ОСОБА_1 положення пункту 3 вказаного наказу не оскаржував.
18.06.2001 року ОСОБА_1 , електрогазозварник 5 розряду, звільнився з роботи за власним бажанням по ст.38 КЗпП України, що підтверд жується наказом командира в/ч НОМЕР_2 за № 35 від 18.06.2001 року.
5 жовтня 2001 року, після звільнення з роботи ОСОБА_1 , у військовій частині НОМЕР_2 було проведено наступну атестацію робочих за умовами праці і відповідно до Наказу Командира в/ч НОМЕР_2 № 117 від 05.10.2001 року підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №2 робітникам за професіями: 756 електрогазозварювальник зайнятий на різанні та ручному зварюванні. Однак, на той час ОСОБА_1 уже був звільненим з роботи.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював: з 30.08.1978 року по 24.04.1979 року на заводі залізобетонних конструкцій № 4 м. Харкова на посаді електрозварника 4 розряду; з 17.10.1988 року по 18.06.2001 року у військовій частині НОМЕР_1 на посаді електрозварника ручного зварювання 4,5 розряду.
Стаж роботи ОСОБА_1 на заводі залізобетонних конструкцій №4 у м. Харкові з 30.08.1978 року по 24.04.1979 року підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці, а також архівними довідками КП «Міський архів» м. Харкова № К103 від 30.04.2015р. та К-103/2 від 30.04.2015 року.
Стаж роботи ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 підтверджується записами у його трудовій книжці, а також поясненнями наданими в судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , довідкою Міністерства оборони України 417 управління начальника робіт №04 від 24.02.2015р., висновком державної експертизи умов праці №321 від 18.08.2000 року, довідкою про заробітну плату для призначення пенсії №04 від 04.04.2016р., листом управління Держпраці в Івано-Франківській області від 25.05.2016 року №2544.
Відповідно до розділу ХХХІІ Списку № 2 виробництв, цехів професій і посад з важкими умовами праці, робота яких дає право наддержавну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 газозварники і електрозварники мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Як вбачається зі Списку виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну премію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженим Радою Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, яка діяла в період роботи позивача, професія «електрозварювальника» відноситься до тих, робота на яких дає право на отримання пільгової пенсії за віком, як і в Списку № 2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 163 від 11.03.1994 року.
Відповідно до п. «б» ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55-ти років і при стажі роботи не менше 25 років, з них 12 років 6 місяців на зазначених роботах мають право на отримання пільгової пенсії за віком.
Пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року передбачено, що для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, підтвердження шкідливих умов праці впродовж повного робочого дня (не менш ніж 80 відсотків), встановленого для даного виробництва. Факт роботи особи протягом повного робочого дня на роботах із шкідливими та важкими умовами праці підтверджується уточнюючою довідкою підприємства, виданою на підставі первинних документів за час роботи особи в шкідливих умовах.
Відповідно до пункту 4 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці» затвердженого постановою Кабінету міністрів від 1.08.1992 року № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Результати атестації робочих місць за умовами праці затверджуються наказом по підприємству. Відповідальність за своєчасне та якісне її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Таким чином, законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення або неналежне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Разом з тим, із матеріалів справи видно, що наказом командира військової частини 11844 № 18 від 23.01.1995 року «Про підсумки роботи комісії по атестації робочих місць, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням відповідно до списків 1, 2», підтверджено право на пільгову пенсію робочих місць: електрозварник ручної зварки металів на будівельних дільницях; електрозварник ручної зварки металів в ремонтно-механічній майстерні. Згідно матеріалів справи, зокрема трудової книжки, позивач працював саме електрозварником ручного зварювання.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ , організацій та їх правонаступників.
З наведеного вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Позивач надав відповідачу трудову книжку. Крім того, не зарахування всього пільгового стажу роботи позивача на одній і тій самій посаді, посилаючись на відсутність атестації робочого місця апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки атестація робочих місць покладена на роботодавця. Не можна покладати у вину позивачу, що на підприємстві (колгоспі) не проводилася атестація робочих місць, оскільки цей обов`язок лежить на роботодавцю.
Таким чином, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції правомірно зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до його трудового стажу період роботи на заводі залізобетонних конструкцій №4 м. Харкова з 30.08.1978 року по 24.04.1979 року та період його роботи у військовій частині НОМЕР_1 з 17.10.1988 року по 18.06.2001 року.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Частиною 1 ст. 45 зазначеного закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Також, статтею 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент звернення позивача до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, а саме: 10.05.2016 року, у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу 417 Управління начальника робіт залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року у справі №348/1336/16-а за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник

Повний текст судового рішення виготовлено 11.07.2017 року.