Справа № 813/2931/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокуЛьвів№876/6487/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представників позивача: Дедекаєва С.В., Казимир С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у справі №813/2931/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ ЕНЕРГОГРУП» до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ ЕНЕРГОГРУП» звернулося до суду із адміністративним позовом до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №46 від 03.12.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ ЕНЕРГОГРУП»; зобов'язання відповідача поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ ЕНЕРГОГРУП» платником податку на додану вартість шляхом внесення запису про скасування (відміни) анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість з дня скасування реєстрації.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №46 від 03.12.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ ЕНЕРГОГРУП». В задоволені інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ ЕНЕРГОГРУП» судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга,в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що оскаржене рішення прийнято відповідачем правомірно на підставі п.п. «ж» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, проте судом першої інстанції неповно з'ясовано усі обставини у справі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представники позивача проти апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Зазначили, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а відповідач в ході розгляду справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не довів правомірність прийнятого рішення.

Відповідач в судове засідання явку у повноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 03.12.2015 року відповідачем прийнято спірне рішення №46 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ТМ ЕНЕРГОГРУП».

Підставою винесення даного рішення слугувало те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено запис - про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, що підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру від 01.12.2015 р. за №1037013 відповідно до п.184.1 абз. «ж» ст. 184 Податкового кодексу України, розділу V абз. «ж» п. 5.1. «Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014р. №1130, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2014р. за №1456/26233 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем був порушений порядок здійснення заходів, передбачених Порядком №1588 та Положенням №336 для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи, що передували прийняттю оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Порядок та умови реєстрації осіб як платників ПДВ, підстави анулювання реєстрації платників податку на додану вартість врегульовано Податковим кодексом України.

З матеріалів справи слідує, що в рішенні від 03.12.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ТМ ЕНЕРГОГРУП» прийнятим Залізничною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області, підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідач визначив підпункт «ж» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 розділу V Податкового кодексу України анулювання реєстрації особи як платника ПДВ відбувається у разі, якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про: відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання); відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Порядок внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу визначено в статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Згідно з нормами цієї статті зазначені записи вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за ініціативою державного реєстратора або за ініціативою органу державної податкової служби.

Відповідно до ч.12 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», у разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки.

У разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Відповідно до ч. 14 цієї ж статті у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається (що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин) , що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців міститься інформація щодо місцезнаходження юридичної особи. Підставами для внесення відомостей про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням є: ненадання реєстраційної картки державному реєстратору про підтвердження відомостей про юридичну особу (ініціатива державного реєстратора) або ініціатива податкового органу.

Відповідно до п.п. 12.2 - 12.5 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 року №1588 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1562/20300) визначено, що підрозділами органу державної податкової служби при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками органів державної податкової служби здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, направленого органом державної податкової служби, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Акт перевірки місцезнаходження платника податків або довідка про неможливість вручення документа платнику податків не складається працівниками органів державної податкової служби, якщо до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та нез'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу державної податкової служби, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. №18-ОПП.

Отже, обов'язковою передумовою направлення податковим органом до державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням за формою 18-ОПП є попереднє проведення підрозділами податкової міліції заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Аналогічні правила встановлення місцезнаходження платника податків закріплені і Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого Наказом ДПА України 17.05.2010 року №336 (надалі - Положення №336), зокрема підпунктами 3.1.1, 3.1.2 пункту 3.1 розділу ІІ, - щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурний підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІ Положення №336 у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.

Враховуючи вищенаведене, на підставі аналізу зазначених норм права суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підрозділ органу ДФС надсилає повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №18-ОПП) державному реєстратору для вжиття заходів, передбачених абзацом другим частини чотирнадцятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» лише після здійснення, передбачених Порядком №1588 та Положенням №336 заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Вказана позиція також узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року справа №21-4а14.

Судом першої інстанції, з врахуванням положень ч. 2 ст. 71 КАС України, вірно зазначено, що відповідач, заперечуючи проти позову, не надав жодного доказу, що відповідачем вчинено всіх належних заходів, передбачених Порядком №1588 та Положенням № 336, для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи, а саме: проведено спілкування (телефон, пошта, факс тощо) із платником податків, надано докази встановлення за допомогою Єдиного банку даних платників податків місця проживання засновників і керівників платника податків, натомість фактичні обставини справи свідчать про неналежне виконання своїх обов'язків посадовими особами відповідача, зокрема, вчинення всіх необхідних, передбачених чинних законодавством дій щодо належного та достовірного встановлення місцезнаходження юридичної особи - ТОВ «ТМ ЕНЕРГОГРУП».

Крім того, згідно з наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» №1588 від 09.12.2011 року, відповідно до п. 12.2. вказаного Порядку, підрозділи контролюючого органу мають право здійснювати перевірку місцезнаходження (місця проживання) платника податків, якщо таким платником податку: не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У той же час, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження існування однієї з вищевказаних підстав для проведення перевірки місцезнаходження ТОВ «ТМ ЕНЕРГОГРУП».

Судом встановлено, що засновником та директором ТОВ «ТМ ЕНЕРГОГРУП» є Дедекаєв С.В., який одночасно зареєстрований як фізична особа-підприємець, дата та номер запису проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця 25.10.2006р. №0019873, що здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою : м. Львів, вул. Залізнична, 7, за якою зареєстрований і позивач, ТОВ «ТМ ЕНЕРГОГРУП».

Будівля за вказаною адресою, на праві власності належить Дедекаєву С.В., а земельна ділянка на якій розташована будівля перебуває в оренді згідно договору оренди землі, укладеного між Львівською міською радою (орендодавець) та фізичною особою Дедекаєвим С.В. (орендар) від 09.09.2009 р.

Також встановлено, що ТОВ «ТМ ЕНЕРГОГРУП» орендує частину нежитлового приміщення у вказаній будівлі на підставі договору оренди нежитлового приміщення №01/15 від 01.10.2015 р.

Відповідно, Дедекаєв С.В. сплачує орендні платежі за земельну ділянку, що підтверджується копіями податковим декларацій, долучених до матеріалів справи.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем був порушений порядок здійснення заходів, передбачених Порядком №1588 та Положенням №336 для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи, що передували прийняттю оскаржуваного рішення, у зав'язку із чим оскаржуване рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Постанова суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ ЕНЕРГОГРУП» платником податку на додану вартість шляхом внесення запису про скасування (відміни) анулювання реєстрації до Реєстру платників податку на додану вартість з дня скасування реєстрації сторонами не оскаржена.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є законним, а натомість вказують на те, що таке прийняте відповідачем необґрунтовано, без дотриманням вимог чинного законодавства України, що дає підстави для визнання його протиправним та скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у справі №813/2931/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний

Повний текст ухвали складено 11.07.2017р.