Справа № 339/80/17
Суддя: Головенко О.С.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/80/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Головенко О.С.

секретаря судового засідання Бойко Н.З.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача - головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду, ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

10.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить, визнавши неправомірними дії відповідачів щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи , як працівнику за Списком №2 та відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах з 22.07.2016 року, зобов'язати зарахувати йому до страхового та до пільгового стажу періоди роботи за Списком №2 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 22.07.2016 року.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що звернувся до ОСОБА_3 ОУПФ із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах (Сп№2) та 27.01.2017 року отримав повідомлення, з якого дізнався що йому відмовлено у зв"язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах та загального страхового стажу.

Зокрема, не зараховано до страхового стажу період роботи з 03.01.1995року по 08.04.1997 року в ТОВ «ВЕГА» (Російської Федерації) в з"язку з виправленнями в трудовій книжці запису про звільнення з роботи. Неправомірність таких дій обгрунтовує тим, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства , про що зазначено як в п.4 постанови КМ України від 27.04.1993 року 301 « Про трудові книжка працівників» , так і в п.18 постанови ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 року, яка діяла на території в Російській Федерації, де знаходилось підприємство ТОВ «Вега».

До пільгового стажу за Сп.№2 не зараховано період роботи з 21.08.1992 р. по 05.07.1994 р. на посаді машиніста кислотних агрегатів в ОСОБА_3 управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин, хоч зазначена в трудовій книжці професія помилково і фактично вказана професія відповідає вимогам професії «машиніст промивальних агрегатів», яка передбачена роздл. Х11 п.2 Сп№2., про що зазначено у листі Держаної експертизи умов праці від 28.10.2016 року.

Вважає, зіславшись на правові позиції ВАСУ, що незарахування до пільгового стажу вказаного періоду в зв"язку з непроведенням атестації робочих місць є безпідставним, так як такий обов"язок щодо своєчасного та якісного проведення атестації покладено на керівника підприємства і не може позбавити його конституційного права на соціальний захист.

З підстав відсутністі атестації робочих місць не зараховано період його роботи з 01.10.2003 року по 27.03.2006 року в Російській Федерації: ТОВ «Управління технологічного транспорту», де він працював на посаді моториста цементного агрегату, яку віднесено до Сп.№2. При цьому не враховано, що Федеральним Законом Російської Федерації від 17.12.2001року №173-ДЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації» не передбачено обов"язкового проведення атестації робочих місць для зарахування даного періоду та призначення пенсії на пільгових умовах, а достатнім є підтверджуючі довідки про особливий характер робіт чи умов.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених вище підстав.

Згідно ухвали суду в зв"язку ліквідацією відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду його замінено на Калуське обєднане управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області.

Представник відповідача ОСОБА_5 обєднаного управління Пенсійного фонду в судове засідання не з"явилася, подавши заяву про розгляд справи без участі представника.

В письмову запереченні на позовні вимоги вказує на те, що зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 21.08.1992 р. по 05.07.1994 року на посаді машиніста кислотних агрегатів в ОСОБА_3 управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловину не відноситься до їх компетенції . Так як вказане підприємство ліквідоване без визначення правонаступника, то відповідно до визначеного Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах , підтвердження періодів роботи здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії. А рішенням комісії при ОСОБА_4 управлінні ПФУ в Івано-Франківській області від 17.01.2017 року період роботи після 21.08.1992 р. не підтверджено.

Відносно періоду роботи позивача з 01.10.2003 року по 27.03.2006 року на території РФ в ТОВ «Управління технологічного транспорту» на посаді моториста цементного агрегату, то він теж не може бути зарахований до пільгового стажу в зв"язку з тим, що в матеріалах справи відсутній наказ про результати атестації робочих місць на підприємстві.

Період роботи позивача з 03.01.1995 р. по 08.04.1997 р. в ТОВ "Вега" ( територія РФ) не враховано до трудового стажу в зв"язку з виправленням в п.27 запису трудової книжки про звільнення з роботи. А із здійсненого ними запиту на підтвердження даного періоду роботи, отримано відповідь, що підприємство ліквідоване та знято з обліку 21.02.2007 року, документи в архів не здавалися.

Посилаючись на те, що у позивача відсутній як страховий, так і пільговий стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії, то просить в позові відмовити (а.с.61).

Представник відповідача ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позовних вимог не визнала та пояснила, що предметом розгляду Комісії при ОСОБА_4 УПФ був період роботи позивача в ОСОБА_3 управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин, оскільки вказане підприємство ліквідоване без правонаступника. Комісія прийшла до висновку про підтвердження йому стажу роботи на пільгових умовах за Сп.№2 період роботи з 18.06.1988 р. по 28.10.1998 р. на посаді моториста цементувального агрегату та з 29.10.1988 р. по 21.08.1992 р. - машиністом промивального агрегату. На вказаному підприємстві позивач працював на посадах з машиніста кислотних агрегатів з 29.10.1988 р. по 21.08.1992 р.

Що ж стосується періоду роботи з 21.08.1992 р. по 05.07.1994 р., то комісією відмовлено в зв"язку з тим, що ні робоче місце машиніста кислотного агрегату, ні машиніста промивального агрегату не атестувалися, що не дає законних підстав для підтвердження ОСОБА_1 стажу роботи на пільгових умовах після 21.08.1992 р.

Також, вказала, що позивач мав би право на пільгову пенсію при умові наявності у нього страхового стажу не менше 26 років, з них 12 років 6 місяців - пільгового. В той же час підтверджено, що його страховий стаж становить 24 роки 6 місяців, а пільговий- 10 років 7 місяців 12 днів, що є недостатнім для призначення йому пільгової пенсії.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, свідків, дослідивши надані докази та давши їм правову оцінку, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

На підставі положень ч. 3 ст. 72 КАС України обставини щодо пільгового стажу позивача за Списком № 2, який станом на час первинного звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах становив 10 років 7 місяців 12 днів, при цьому загальний трудовий стаж становив 24 роки 6 місяців, визнаються сторонами і не оспорються , а тому суд не вважає за потребу у їх доказуванні.

Разом з тим, відповідачем відмовлено в зарахуванні до страхового стажу період роботи позивача 03.01.1995 року по 08.04.1997 року та пільгового стажу: з 21.08.1992 року по 05.07.1994 року та з 01.10.2003 року по 27.03.2006 року.

Судом встановлено, що 21 липня 2016 року ОСОБА_1 виповнилося 55 років. (а.с.9).

Позивач стверджував, що він на наступний день 22 липня 2016року звернувся з заявою до відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду про призначення пенсії.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що така заява подана 20.10.2016року (а.с.136, 137).

Рішенням ДОУПФУ за № 3 від 25.01.2017 року визначено, що ОСОБА_1 не має право на пенсію, листом від 27.01.2017 року за №730/3 його повідомлено, що за відсутності необхідного страхового та пільгового стажу роботи немає підстав призначати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.62, 33).

Крім того, рішенням комісії при ОСОБА_4 управлінні ПФУ в Івано-Франківській області від 17.01.2017 року не підтверджено період роботи позивача з 21.08.1992 року по 05.07.1994 року (а.с.45-46).

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи вимоги позивача про зарахування періоду роботи з 03.01.1995 року по 08.04.1997 року до загального стажу, що входить до компетенції відповідача ОСОБА_5 об"єднаного УПФ, то їх слід задовольнити, виходячи з наступного.

Встановлено, що вказаний період не зараховано до загального страхового стажу в зв"язку тим, що в записах трудової книжки маються виправлення.

Так, під чого огляду в судовому засіданні оригіналу трудової книжки вбачається , що в ній міститься запис російською мовою ( так як підприємство знаходилось на території Російської Федерації ) про те, що позивач 03.01.1995 року згідно наказу №1 від 03.01.1995 року прийнятий В ТОВ «ВЕГА» штукатуром 3 розряду по вахтовому методу, а 18.05.1995 року згідно наказу Пр.№36-12 від 09.05.1995 року переведений водієм першого класу. 08.04.1997 року його звільнено з роботи по власному бажанню на підставі наказу №93-к від 08.04.1997 року.

При цьому, в гр.27 в записі про дату звільнення міститься виправлення щодо цифри «8» в даті звільнення та в графі на підставі чого внесено такі відомості при зазначенні наказу міститься виправлення щодо року видачі : в «1997» виправлено цифру «7». (а.с.15).

З письмового заперечення пенсійного Фонду вбачається, що 27.01.2017 року управлінням здійснено запит для підтвердження даного періоду роботи в ТОВ «Вега» та отримано відповідь, що вказане підприємство ліквідоване та знято з обліку 21.02.2007 року, документація в архів не здавалася ( а.с.61,63-64), що й стало підставою для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу.

Згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства , про що зазначено як в п.4 постанови КМ України від 27.04.1993 року 301 « Про трудові книжка працівників» , так і в п.18 постанови ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 року, яка діяла на території в Російській Федерації, де знаходилось підприємство ТОВ «Вега».

Як встановлено судом, відомості, в яких на думку відповідача містяться виправлення, завірені мокрою печаткою підприємства та підписом відповідальної особи.

Однак, записи у трудовій книжці є послідовними, виправлення числа «08» є допустим з огляду на те, що в наказі , на підставі якого здійснено запис, теж зазначено цифру «08». З цих підстав є допустимим виправлення дату наказу в графі на підставі чого внесено запис з огляду на дату прийняття на роботу 1997 рік.

Окрім того, свідок ОСОБА_6 , який теж працював на вказаному підпримстві з 1995 року по 2002 роки, що підтверджується оглянутою судом трудовою книжкою (а.с.135-136), підтвердив той факт, що позивач працював на вказаному підприємстві спочатку штукатуром, а потім водієм вахтовим методом.

Тому з врахуванням викладених обставин зазначені виправлення не є такими, які можуть впливати на не зарахування до загального трудового стажу позивача оскаржуваних періодів.

А отже, загальний страховий стаж позивача становить 26 років 9 місяців, виходячи з такого розрахунку : 24 роки 6 місяців (що визнається сторонами) + 2 роки 3 місяці ( на підприємстві ТОВ "ВЕГА").

Необгрунтованими є також і заперечення відповідача ОСОБА_5 обєднаного управління Пенсійного фонду щодо незарахування до пільгового стажу із-за відсутності відомостей про атестацію робочого місця періоду роботи позивача з 01.10.2003 року по 27.03.2006 року в ТОВ "Управління технологічного транспорту" Російської Федерації на посаді моториста цементувального агрегату.

Дана посада віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991 р., розділ Х11, підрозділ 2, код позиції 2130200а-14754, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зазначені обставини підтверджуються довідками уточнюючими характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії та відповідними записами в трудовій книжці, які підтверджують постійну зайнятість на пільговій роботі ( а.с.18,-20).

Так, в трудовій книжці позивача місться запис про те, що він працював на посаді моториста цементувального агрегату з 01.10.2003року по 27.03.2006 року, тобто 2 роки 5 місяців 26 днів (а.с.17).

Крім того, суд звертає увагу на те, що спірний стаж позивач набув, працюючи на території іншої держави, а саме Російської Федерації.

Питання підтвердження трудового стажу регулюються Угодою між урядами України та РФ «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в пенсійного забезпечення» (назва в оргигіналі - «О гарантиях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в областе пенсионного обеспечения») від 13.03.1992 року.

Так частиною 2 ст.5 вищезгаданої Угоди встановлено, що «Для установлення права на пенсию, независимо от ее вида и условий назначения, учитываетея трудовой (страховой) стаж, приобретенньїй на территории Сторон, а также на территории бывшего СССР до 1 января 1992 года.»

Згідно із ч.2 ст.6 Угоди «Для установления прав на пенсию, в том числе пенсий на льготных основаниях и за выслугу лет, гражданам государств-участников Соглашения учитываетея трудовой стаж, приобретенный на территории любого из зтих государств, а также на территории бывшего СССР за время до вступления в силу настоящего Соглашения.»

При цьому, ст.11 встанорвлено, що «Необходимые для пенсионного обеспечения документи, выданные в надлежащем порядке на территории государств-участников Содружества Независимых Государств и государств, входящих в состав СССР или до 1 декабря 1991 года, принимаютея на территории государств-участников Содружества без легализации».

14 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації підписано Угоду «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн», яка набула чинності 14.01.1993 року.

Вказана угода поширюється на осіб та членів їх сімей, які є громадянами або постійно проживають на території однієї із сторін та здійснюють свою трудову діяльність на умовах найму на території іншої сторони. Згідно ч. 2, 3 ст. 6 цієї Угоди «Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.»

Доводи відповідача ОСОБА_5 об"єднаного управління ПФУ про відсутність доказів проведення атестації робочого місця позивача є безпідставні, оскільки обґрунтовані посиланнями на Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, та Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383.

Однак дані нормативні-правові акти регулюють питання атестації робочих місць виключно на території України і аж ніяк не можуть стосуватися атестації робочого місця підприємства, розташованого за межами України.

Так як позивач набув пільговий стаж за межами України, будь-які вимоги щодо надання документів, які підтверджують атестацію робочого місця, яка має здійснюватися за правилами українського законодавства, є неправомірні.

Окрім того, оскільки стаж роботи позивача на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці підтверджується вказаними вище довідками та записами в трудовій книжці, вказана посада відноситься до Списку №2, а неможливість підтвердити пільговий стаж іншими документами не може бути підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відтак, враховуючи, відсутність сумнівів в наявності у позивача трудового стажу в спірний період за професією, яка віднесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також відсутність правових підстав для надання доказів атестації робочого місця, розташованого за межами України, за правилами українського законодавства, суд приходить до висновку, про зарахування цього періоду роботи до пільгового страхового стажу в розмірі - 2 роки 5 місяців 26 днів.

Оскільки відповідачі визнали, що пільговий стаж позивача становить 10 років 7 місяців 12 днів (а.с.33), то з врахуванням цього періоду 2роки 5місяців 26днів, пільговий стаж становить 13 років 1 місяць 8 днів.

Разом з тим, вимоги позивача про зарахування йому до пільгового стажу періоду роботи з 21.08.1992 р. по 05.07.1994 р. на посаді машиніста кислотних агрегатів в ОСОБА_3 управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонті свердловин є необгрунтовані з таких міркувань.

Як встановлено, судом вказане підприємство ліквідоване без встановлення правонаступників, і відтак, зарахування періоду роботи позивача на цьому підприємстві до пільгового стажу розглядалося комісією ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області , як то передбачено чинним законодавством.

Із записів в трудовій книжці вбачається, що позивач працював на вказаному підприємстві з 08.06.1988 року мотористом цементировочного агрегату та 29.10.1988 року переведений машиністом кислотного агрегату, а 05.07.1994 року звільнений з роботи.

Комісія прийшла до висновку про підтвердження йому стажу роботи на пільгових умовах за Сп.№2 період роботи з 18.06.1988 р. по 28.10.1998 р. на посаді моториста цементувального агрегату та з 29.10.1988 р. по 21.08.1992 р. - машиністом промивального агрегату.

Що ж стосується періоду роботи з 21.08.1992 р. по 05.07.1994 р., то комісією відмовлено в зв"язку з тим, що ні робоче місце машиніста кислотного агрегату, ні машиніста промивального агрегату не атестувалися, що не дає законних підстав для підтвердження ОСОБА_1 стажу роботи на пільгових умовах після 21.08.1992 р.

Такий висновок Комісії є правильним і узгоджується з вимогами законодавства та судової практики.

Так, порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (надалі - Порядок), (п. 3) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

За результатами вперше проведеної атестації робочих місць за умовами праці в ОСОБА_3 ( наказ №140 від 29.07.1997 р) було атестовано та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення моториста цементувального агрегату та машиніста ППУ парових пересувних установок". В той же час, посада "машиніста кислотного агрегата", яку займав позивач, не була атестована (а.с. 39).

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Із зазначених нормативних актів видно, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Порядок проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Положеннями Порядку проведення атестації робочих місць визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року (справи №№ 21-183а13,21-519а14, 51-585а14 відповідно) та від 12 квітня 2016 року (справа № 21-6501а15).

Отже, твердження позивача, що законодавцем покладений обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а неякісне оформлення документів при проведенні атестації робочих місць за умовами праці, які необхідні для призначення пенсії, не можуть позбавляти законних прав, тому не проведення або неповне проведення атестації робочих місць не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах, а також з врахування рішення №2 від 17.01.2017 року комісії при головному управлінн і ПФУ не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Водночас необхідно звернути увагу, що робота позивача на посаді машиніста кислотного агрегату з 29.10.1988року по до 21 серпня 1992 року не вимагала підтвердження атестації робочого місця, матеріалами справи підтверджена про шкідливий її характер, а тому цей період роботи позивача правильно Комісією зарахуваний до пільгового стажу за Списком №2.

При таких обставинах, послання позивача на показання свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не впливають на такі висновки суду та немають правового значення.

Таким чином, станом на 21 липня 2016року, загальний страховий стаж позивача становить 26 років 9 місяців, із них пільговий стаж 13 років 1місяць 8 днів, тобто був достатнім для призначення йому пенсій за віком при досягнення 55 років на пільгових умовах відповідно до положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах у районах, управління у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно цього ж Положення одним із основних завдань управління є забезпечення своєчасного призначення та проведення перерахунку пенсій та проведення її виплати.

У звязку з тим є неправомірною відмова відповідача у незарахуванні позивачу до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах період роботи з 01.10.2003 року по 27.03.2006 року в ТОВ "Управління технологічного транспорту" Російської Федерації, на посаді моториста цементувального агрегату та до страхового стажу період роботи з 03.01.1995 року по 08.04.1997 року в ТОВ "Вега" Російської Федерації.

А відмова відповідача ОСОБА_5 об"днаного УПФ в призначенні йому пенсії, грубо порушує передбачене ст. 46 Конституції України право позивача на соціальний захист у старості та суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії за віком призначається з наступного дня після досягнення пенсійного віку, у разі звернення із заявою про призначення пенсії протягом 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Із заявою щодо призначення пенсії, позивач, який досяг пенсійного віку 21.07.2016року , звертався до управління - 20.10.2016 року, тобто в межах трьохмісячного терміну, то, відповідно, має право на призначення пенсії з 22.07.2016 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що що відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

В той же час відповідно до ст.5 ЗУ "Про судовий збір", Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Однак, з врахуванням вимог ст. 94 КАСУ , якщо судове рішення прийняте на користь особи, їй мають відшкодовуватись понесені нею судові витрати, незалежно чи звільнений субєкт владних повноважень від сплати судового збору, чи ні.

Враховуючи вищенаведене, сплачений судовий збір до суду у сумі 640 грн.20 коп. згідно квитанції від 09.03.2017 року підлягає поверненню позивачу.

На підставі ст.19 Конституції України, ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", керуючись ст.2, 3, 9, 11, 71, 94, 158-163, 167, 185-186, 254 КАС України, суд - П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити частково.

Зобов'язати Калуське обєднане управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників період роботи з 01.10.2003 року по 27.03.2006 року в ТОВ "Управління технологічного транспорту" Російської Федерації, на посаді моториста цементувального агрегату та до страхового стажу період роботи з 03.01.1995 року по 08.04.1997року в ТОВ "Вега" Російської Федерації, на посадах штукатура та водія.

Зобовязати Калуське обєднане управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.07.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 обєднаного управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Головенко О.С.