Справа № 376/848/17-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 376/848/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Віговський С.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Епель О.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Сквирського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Сквирського районного суду Київської області з позовом до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області від 01 березня 2017 року №15/Ц-01 про відмову ОСОБА_3 у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок ОСОБА_3 пенсії за віком з урахуванням всіх записів у трудовій книжці за період роботи у 1993-1999 роках та в період 2002,2004 та 2005 роки.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з 03 грудня 2016 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16 Лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації про складові призначеної пенсії, зокрема, про те, які роки враховувались при призначенні пенсії за віком згідно вимог законодавства.

Листом від 01 березня 2017 року за №15/Ц-01 відповідач повідомив, що за матеріалами пенсійної справи позивача його страховий стаж становить 38 років 8 місяців 16 днів. Загальний розмір пенсії станом на 01 березня 2017 року складає 4345,69 грн. 69 коп., з яких 4311,79 грн. 79 коп. - основний розмір пенсії, а 33,90 грн. 90 коп. - доплата за понаднормативний стаж за 3 (три) роки. Також у зазначеному листі відповідач повідомив, що заробітну плату за 2002, 2004, 2005 роки не враховано при призначенні пенсії позивачу, так як згідно архівної довідки про підтвердження заробітної плати від 27.10.2016 № К-15/2 за 2000-2006 роки, заробітна плата за ці роки не підтверджена через відсутність відповідних даних. Щодо зарахування заробітної плати за періоди роботи позивача за 1993-1999 роки, відповідач зазначив, що довідки про заробітну плату за 1993-1999 роки, видані ВАТ «Міське господарство» та архівні довідки про підтвердження заробітку за ці роки, ним до уваги не беруться, оскільки не відповідають вимогам ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, відповідач фактично відмовив позивачу у перерахунку пенсії, з урахування записів у трудовій книжці за період роботи у 1993-1999 роках та в період 2002,2004 та 2005 роки.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на вимоги ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення та абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV позивач має право на перерахунок пенсії за віком на загальних підставах, а тому відмова відповідача є неправомірною, а рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із принципів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування є принцип державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом (абз. 11 ч. 1 ст. 7 Закону № 1058-IV).

Відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком (п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV).

Загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру (п. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV).

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

В свою чергу, п. 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, право особи на одержання (перерахунок) пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 1 Загальних положень Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, як зазначено у пунктах 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до записів у трудовій книжці та інших довідок станом на час призначення пенсії позивачу, його безспірний страховий стаж складав 38 років 8 місяців 16 днів.

Крім того, у спірний період роботи з 18.10.1993 року по 09.04.1999 року він працював у Покачевському управленні міського господарства м. Покачі Ханти-Мансійського автономного округу - Югра Тюменської області Російська Федерація (в подальшому «Покачевське управлення міського господарства» перейменоване у ВАТ «Міське господарство»).

У спірний період роботи з 12.04.1999 року по 14.03.2006 року позивач також безперервно працював у ВАТ «Покачевавтотранс».

Вказані обставини, окрім записів у трудовій книжці, також підтверджуються наступними документами: уточнюючою довідкою ВАТ «Міське господарство» про особливий характер робіт або умови праці, необхідних для призначення пільгових пенсій від 15 липня 2005 року № 933, довідкою ВАТ «Міське господарство» від 17 лютого 2006 року №198 про заробітну плату, яка враховується при нарахуванні пенсії за 1996-1999 роки; довідками ВАТ «Покачевавтотранс» від 14 березня 2006 року №№ 30, 31 про заробітну плату, яка враховується при нарахуванні пенсії за 1999-2002 роки; довідками ВАТ «Покачевавтотранс» від 14 березня 2006 року №№ 29 та 30 про заробітну плату, яка враховується при нарахуванні пенсії за 2002-2005 роки; довідкою ВАТ «Покачевавтотран» від 14 березня 2006 року №28 про заробітну плату, яка враховується при нарахуванні пенсії за 2005-2006 роки; архівною довідкою архівного відділу адміністрації міста Покачі Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області від 27 жовтня 2016 року № К-15/1 про підтвердження заробітної плати позивача за період його роботи з 1993 по 1999 роки у Покачевському управлінні міського господарства; архівною довідкою архівного відділу адміністрації міста Покачі Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області від 27 жовтня 2016 року № К-15/2 про підтвердження заробітної плати позивача за період його роботи у 2000, 2001, 2003, 2006 роках у ВАТ «Покачевавтотранс».

Дослідивши означені вище документи, суд встановив, що довідки ВАТ «Міське господарство» та довідки ВАТ «Покачевавтотранс» підписані та засвідчені у встановленому законодавством порядку уповноваженими посадовими особами відповідних підприємств, що відповідає вимогам п. 1, абз. 1 п. 3, пунктам 23, 24 Порядку № 637.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивач надав відповідачу всі необхідні документи для підтвердження спірних періодів страхового стажу для перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону №1058-IV та Порядку № 22-1.

Стосовно посилань апелянта на те, що відомості про суми заробітних плат позивача у вищевказаних архівних довідках є частково суперечливими колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки вказані обставини самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії, у випадку підтвердження факт роботи на посадах, які дають право на перерахунок пенсії.

Доводи апелянта про те, що запис у трудовій книжці позивача № 31 про звільнення з ВАТ «Міське господарство» завірений печаткою даного підприємства без зазначення відомостей про правонаступника та те, що у довідці ВАТ «Міське господарство» від 17.02.2006 року № 198 про заробітну плату також відсутні дані про правонаступника, спростовуються наявною у справі уточнюючою довідкою ВАТ «Міське господарство» від 15 липня 2005 року №933, якою підтверджено перейменування «Покачевське управлення міського господарства» у ВАТ «Міське господарство».

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а постанову Сквирського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Парінов А.Б.

Епель О.В.