Справа № 805/1879/17-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р. Справа №805/1879/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Кудрі В.Г.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за довір. від 08.06.2017 року б/н

від відповідача - Вовченко С.П. за довір. від 21.06.2016 року № 2923/10/05-14-10-13

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Фізичної особи

- підприємця ОСОБА_3

до відповідача Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного

управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.10.2016 року № в520/05-14-40-14-7/67 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000 грн.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, податкове повідомлення - рішення, яке оскаржується, винесене відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує на те, що акт перевірки, на підставі якого винесене податкове повідомлення - рішення, складений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме, підстав для проведення фактичної перевірки в розумінні ст. 80 Податкового кодексу України та ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у відповідача не було; в порушення п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, який передбачає реєстрацію акту перевірки не пізніше наступного робочого дня, акт перевірки, яка фактично відбувалась з 06.10.2016 року по 07.10.2016 року, зареєстрований в органі ДФС 10.10.2016 року; в порушення ст. 58 Податкового кодексу України контролюючим органом не складеий акт відмови від підпису акту перевірки суб?єктом господарювання; заперечення позивача, подані до акту перевірки та прохання позивача взяти участь у розгляді заперечень до акту перевірки були проігноровані податковим органом.

Зазначає, що у відповідача не було взагалі права проводити перевірку суб?єкта господарювання, оскільки проведення таких перевірок обмежене у зв?язку з проведенням АТО.

Наполягає на тому, що факт реалізації слабоалкогольного напою «РЕЙВ» 0,5 л. міцністю 8% за ціною 27 грн. не мав місце, оскільки зазначена пляшка є муляжем, наданим постачальником в рекламних цілях.

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що податкове повідомлення - рішення, яке оскаржується, винесене податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, та по факту встановлених під час перевірки порушень.

Вказує на те, що перевірка проведена на підставі наказу та посвідчень на перевірку, що відповідає вимогам ст. 81 Податкового кодексу України.

Наполягає на тому, що під час перевірки встановлені порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме, ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що зафіксоване в акті перевірки.

Зазначає, що відповідно до вимог ст. 86 Податкового кодексу України акт перевірки зареєстрований наступного робочого дня після закінчення перевірки - 10.10.2016 року та 11.10.2016 року направлений на адресу позивача.

Враховуючи наведене, просить в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів позовної заяви заперечував, просив в задоволені позовної заяви відмовити з підстав, викладених в запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, заслухавши представників сторін, суд з'ясував наступні обставини справи.

ФОП ОСОБА_3 включений до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 (а.с. 57-61).

06.10.2016 року Костянтинівська ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області здійснила фактичну перевірку магазину «Вікторія» за адресою: м. Костянтинівка, вул. Леніна, 272, який належить суб?єкту господарювання ФОП ОСОБА_3, з питань дотримання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складений акт (довідка) від 10.10.2016 року № 47/05-14-40-11-3- (а.с. 16-20).

Перевірка здійснена на підставі наказу Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 28.09.2016 року № 285 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, тривалість перевірки не повинна перевищувати 10 діб. та посвідчень на проведення перевірки від 28.09.2016 року № 203, № 205, які вручені працівнику позивача, про що свідчить її особистий підпис.

Перевірка розпочалась 06.10.2016 року та закінчилась 07.10.2016 року.

Під час перевірки податковим органом встановлене порушення ФОП ОСОБА_3 вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - реалізація алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії (слабоалкогольного напою «РЕЙВ» 0,5 л. міцністю 8% за ціною 27 грн.).

Акт перевірки зареєстрований за місцем здійснення діяльності суб?єкта господарювання 10.10.2016 року за № 47/05-14-40-11-3- та направлений на адресу СПД ОСОБА_3 11.10.2016 року, що підтверджене відбитком ДП «Укрпошта» на поштовому конверті (а.с. 20).

ФОП ОСОБА_3 відмовився від підпису акту перевірки від 10.10.2016 року № 47/05-14-40-11-3-, про що свідчить запис, зроблений в акті перевірки.

07.10.2016 року Костянтинівською ОДПІ складений акт № 3208/05-14-40-11-6- про відмову від отримання та підпису акту перевірки.

На підставі акту перевірки Костянтинівська ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області прийняла податкове повідомлення - рішення від 31.10.2016 року № в520/05-14-40-14-7/67 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000 грн.

21.10.2016 року ФОП ОСОБА_3 надіслав на адресу Головного управління ДФС у Донецькій області заперечення до акту перевірки від 10.10.2016 року № 47/05-14-40-11-3-, в яких просив, зокрема, повідомити його про час та місце розгляду скарги з метою забезпечення участі у розгляді його представника (а.с. 21-25).

04.11.2016 року Костянтинівською ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області на адресу ФОП ОСОБА_3 надіслана відповідь на заперечення від 21.10.2016 року відповідно до вимог п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, згідно якої скарга залишена без задоволення (а.с. 26 - 30).

12.01.2017 року Головним управлінням ДФС Донецької області на адресу ФОП ОСОБА_3 надіслана відповідь на заперечення від 21.10.2016 року згідно вимог п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України (а.с. 41 - 44).

07.02.2017 року ФОП ОСОБА_3 надіслав на адресу ДФС України скаргу на податкове повідомлення - рішення від від 31.10.2016 року № в520/05-14-40-14-7/67 та на акт перевірки від 10.10.2016 року № 47/05-14-40-11-3-, в якій просив скасувати податкове повідомлення - рішення від 31.10.2016 року № в520/05-14-40-14-7/67 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000 грн. (а.с. 45 - 52).

06.04.2017 року ДФС України на адресу ФОП ОСОБА_3 надіслане рішення про результати розгляду скарги, згідно якого скарга залишена без задоволення (а.с. 53-55).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірним висновок податкового органу про порушення ним вимог чинного законодавства, тому просить визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення - рішення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Пунктом 19.1 статті 19 Податкового кодексу України визначені функції контролюючих органів, зокрема, щодо порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері порядку проведення готівкових операцій та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Суд не приймає до уваги, як необґрунтовані, доводи позивача про порушення відповідачем порядку здійснення перевірок, а саме, щодо неправомірності здійснення перевірки, нескладання акту відмови від підпису акту перевірки та порушення строків реєстрації акту перевірки, виходячи з наступного.

Види перевірок визначені статтею 75 Податкового кодексу України, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 якої визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, перевірка здійснена на підставі наказу Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 28.09.2016 року № 285 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 та посвідчень на проведення перевірки від 28.09.2016 року № 203, № 205.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок регулює стаття 81 Податкового кодексу України, пунктом 81.1 якої встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, наказ Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 28.09.2016 року № 285 та посвідчення на проведення перевірки від 28.09.2016 року № 203, № 205 вручені працівнику позивача, про що свідчить її особистий підпис.

Згідно п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, перевірка розпочалась 06.10.2016 року, закінчилась наступного дня, який припадав на п?ятницю, - 07.10.2016 року, акт перевірки зареєстрований за місцем здійснення діяльності суб?єкта господарювання 10.10.2016 року - на наступний робочий день після закінчення перевірки, та направлений на адресу СПД ОСОБА_3 11.10.2016 року.

Враховуючи наведене, суд вважає доводи позивача стосовно порушення відповідачем вищезазначених вимог Податкового кодексу України недоведеними.

Щодо неповідомлення позивача про дату, час та місце розгляду його заперечень, суд враховує наступне.

Згідно п.86.7. ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до пп.86.7.2 п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В порушення зазначеної норми Закону відповідач не попередив позивача про місце і час проведення розгляду його заперечень.

Згідно частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, він не містить вимоги про оскарження дій суб?єкта владних повноважень щодо порушення вищезазначених норм чинного законодавства.

Стосовно доводу про неправомірність проведення перевірки у зв?язку з проведення АТО, суд враховує наступне.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитеррористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Абзацем 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 02.12.2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, м. Костянтинівка Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно абз. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

З системного аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що вони не містять обмежень на виконання податковими органами функцій щодо здійснення перевірок суб?єктів господарювання з питань дотримання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Щодо факту порушення позивачем норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зафіксованому в акті перевірки, суд враховує наступне.

Зазначений Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ратифікованим виноградним, спиртом етиловим ратифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Як зазначалось раніше, під час перевірки податковим органом зафіксований факт порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині здійснення торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону України ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Відповідно до ст. 15 ч. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, строк дії ліцензії, яка була йому видана, закінчився у 2016 році і за продовженням терміну її дії до уповноважених органів позивач не звертався.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (далі Порядок № 790).

Пунктом 5 Порядку № 790 визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 зазначеної норми Закону встановлено, що докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Під час судового розгляду справи відповідач зобов?язаний судом надати докази, які підтверджують факт реалізації позивачем пляшки слабоалкогольного напою, який зафіксований в акті перевірки.

Згідно ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України на відповідача у справі покладений обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

На вимогу суду в підтвердження факту реалізації алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії податковим органом надана фотокопія фасаду магазину «Вікторія» та пляшок слабоалкогольного напою «РЕЙВ» 0,5 л.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд критично оцінює надані відповідачем докази факту реалізації алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії, оскільки з наданих фотокопій не вбачається, де знаходяться зафіксовані пляшки, знаходились вони на реалізації, були реалізовані, тощо.

Крім того, фотокопії не є належним доказом встановленого порушення, інших доказів в підтвердження факту реалізації зазначеного товару, а саме, акт опису товарів, які знаходились на реалізації у торговому приміщені, або фіскальний чек, в якому зафіксований факт покупки такого напою, тощо, суду не надані.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження обставин, викладених в акті перевірки, які стали підставою для застосування до позивача штрафу, тому позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 124 - 152, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.10.2016 року № в 520/05-14-40-14-7/67 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000 грн. - задовольнити повністю.

Податкове повідомлення - рішення Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 31.10.2016 року № в 520/05-14-40-14-7/67 про застосування до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000 грн. - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 640 грн.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У судовому засіданні 05.07.2017 року проголошена вступна та резолютивні частини постанови, повний текст постанови виготовлений 10.07.2017 року.

Суддя Давиденко Т.В.