Справа № 761/5948/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/5948/17 Головуючий у 1-й інстанції: Савицький О.А. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А
11 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Степанюка А.Г.,
суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі - Ліневській В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -
У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі Відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про:
- визнання протиправною бездіяльності щодо оформлення, призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у зв`язку з встановленням Позивачу інвалідності ІІІ групи, пов`язаної з проходженням військової служби, в сумі 112 000,00 грн.;
- стягнення з в/ч НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 112 000,00 грн.;
- стягнення з Відповідача на користь Позивача поштові витрати в сумі 18,36 грн., пов`язані з відправкою документів;
- стягнення з в/ч НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року позов задоволено частково визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо зволікання з оформленням призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності, у зв`язку із встановленням їй інвалідності ІІІ групи, пов`язаної з проходженням військової служби; зобов`язано Відповідача розглянути питання про оформлення призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення Позивача інвалідності, у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи, пов`язаної із проходженням військової служби, на підставі поданих ним документів. У задоволенні іншої частин позовних вимог відмовлено.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем були подані Відповідачу всі необхідні для розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги документи, у зв`язку з чим твердження в/ч НОМЕР_1 про їх неналежне оформлення є безпідставне, особливо у контексті письмової згоди ОСОБА_1 надати на засідання комісії оригінали всіх доданих документів.
Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зауважив, що вимоги про стягнення коштів є передчасними, заподіяння Позивачу моральної шкоди не підтверджується, а витрати з надсилання ОСОБА_1 поштової кореспонденції до в/ч НОМЕР_1 не є судовими витратами, у зв`язку з чим не підлягають стягненню з Відповідача.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, в/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує на неврахуванні судом факту ненадання Позивачем належним чином оформлених документів, які б надавали змогу Відповідачу забезпечити їх розгляд. Наголошує, що направлення в/ч НОМЕР_1 на адресу Позивача листів із роз`ясненням підстав нерозгляду заяви та порядку оформлення документів свідчить про відсутність у діях Відповідача бездіяльності щодо незабезпечення розгляду поданих ОСОБА_1 документів.
Поряд з іншим, Апелянт зазначив, що повністю погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити.
Представник Позивача та Позивач наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суд першої інстанції без змін, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції, Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з 18.01.1995 року.
Зі змісту свідоцтва про хворобу №2181 від 17.07.2015 року, складеного Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України, вбачається, що Позивач на підставі ст. 13-а, 41-в, 10-в графи ІІІ Розкладу хвороб не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з проходженням військової служби (а.с. 22-25).
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 11.03.2016 року №55ДСК полковника юстиції ОСОБА_1 , звільнену наказом Міністра оборони України від 21.07.2015 року №69Р з військової служби у відставку за п. «б» (за станом здоров`я) відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», після закінчення щорічних основних відпусток з 12.09.2015 року виключено зі списків особового складу (а.с. 20).
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0644528 від 08.12.2016 року Позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 07.12.2016 року по 01.01.2019 року у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з проходження військової служби (а.с. 21). Крім того, зі змісту довідки про результати визначення у застрахованої особи степеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0002256 від 08.12.2016 року, Позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності 50% згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (а.с. 26).
15.12.2016 року Позивачем на адресу в/ч НОМЕР_1 направлені заява, в якій останній просив командира військової частини повідомити, яким чином та коли ОСОБА_1 може надати оригінали наданих для виплати одноразової грошової допомоги документів, а також заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби (а.с. 12-13). До вказаних заяв були додані: копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 14); копія паспорта (а.с. 15-19); копія витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 11.03.2016 року №55ДСК (а.с. 20); копія довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0644528 від 08.12.2016 року (а.с. 21); копія свідоцтва про хворобу №2181 від 17.07.2015 року (а.с. 22-25); копія довідки про результати визначення у застрахованої особи степеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0002256 від 08.12.2016 року (а.с. 26).
Указані заяви з доданими до них документами були отримані Відповідачем 19.12.2016 року (а.с. 27).
Листом від 03.01.2017 року №222/4/8 т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 з посиланням на приписи п. 4.13 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530, Інструкції про порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих військових частинах, затвердженою наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2016 року №191, п. 76 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1242, зазначив, що засвідчення копій документів здійснюється організаціями, в яких вони були створені, у зв`язку з чим Позивач повинен подати документи, засвідчені органами, що їх видали. Крім того, у листі зазначено, що питання щодо складання висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги або відсутність підстав для її призначення буде вирішено після подання ОСОБА_1 належним чином оформлених документів (а.с. 28-29).
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 17, 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 16, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначенні і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, п. п. 4.7, 4.13 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Відповідачем безпідставно не проведено розгляд поданих Позивачем для призначення грошового забезпечення копій документів, оскільки надання їх копій не суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, суд підкреслив готовність ОСОБА_1 надати в/ч НОМЕР_1 оригінали поданих документів.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
Приписи ч. ч. 6, 8, 9 ст. 16-3 наведеного Закону закріплюють, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог даної статті Закону постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).
Так, в абз. 3 п. 2 даної постанови закріплено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пп. 2 п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
При цьому, приписи п. 4.8. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 (далі Положення №530), визначають, якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Отже, вищевказаним Положенням №530 передбачено обов`язок уповноваженого органу щодо письмового повідомлення заявника у разі відсутності документу, необхідного для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.
Згідно п. 4.13 Положення №530 порядок оформлення, призначення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 4.7 цього розділу, у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах визначається наказом командира військової частини НОМЕР_1 .
Наведені повноваження в/ч НОМЕР_1 визначені і в пп. 2.13.4 пп. 2.13 п. 2 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 року №937.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту листа Відповідача від 03.01.2017 року №222/4/8, а також заперечень останнього, на виконання наведених нормативних приписів наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2016 року №191 затверджено Інструкцію про порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих військових частинах.
У пп. 2.2 п. 2 указаної Інструкції передбачено, що копії документів для призначення одноразової грошової допомоги засвідчуються в установленому законодавством порядку (а.с. 51).
Крім іншого, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пп. 2.4 п. 2 Інструкції від 09.12.2016 року №191 (а.с. 51) попередню перевірку документів та предмет їх комплектності здійснює фінансово-економічний орган військової частини НОМЕР_1 , який у разі неналежного оформлення, відсутності або некомплектності передбачених відповідними постановами Кабінету Міністрів України документів інформує про це заявника за встановленим порядком.
Однак, посилаючись на закріплені у п. 76 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1242 (далі Типова інструкція) правила в якості підстав для неможливості розгляду заяви Позивача з доданими до неї документами, в/ч НОМЕР_1 не було враховано таке.
Дійсно, відповідно до абз. 1 п. 76 Типової інструкції установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, а також у випадках, передбачених в абзаці другому цього пункту. Копія документа виготовляється і видається тільки з дозволу керівника установи, його заступників або керівника структурного підрозділу.
Разом з тим, згідно абзацу другого вказаного пункту у разі підготовки документів для надання судовим органам, під час вирішення питань щодо прийняття громадян на роботу, навчання, засвідчення їх трудових, житлових та інших прав у взаємовідносинах з установою, а також під час формування особових справ працівників установа може виготовляти копії документів, виданих іншими установами (копії дипломів, свідоцтв про одержання освіти тощо).
Відмітка «Копія» проставляється на лицьовому боці у верхньому правому кутку першого аркуша документа.
Тобто, в/ч НОМЕР_1 вправі виготовляти копії документів, виданих іншими установами, під час засвідчення, зокрема, соціальних прав громадян.
За таких обставин, зважаючи на закріплений у п. 4.8 Положення №530 припис щодо необхідності надання уповноваженим органом заявнику допомоги в оформленні документів, на наділення в/ч компетенцією на виготовлення копій документів, виданих іншими установами, при реалізації громадянами своїх прав, а також на висловлену ОСОБА_1 згоду надати оригінали документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставне зволікання в/ч НОМЕР_1 з розгляду документів про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги.
Твердження Апелянта про те, що Позивачу була надана відповідь на її заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги у листі в/ч НОМЕР_1 від 13.01.2017 року №222/4/58 (а.с. 92), а не в листі від 03.01.2017 року №222/4/8 (а.с. 91), судовою колегією оцінюється критично, оскільки, по-перше, матеріалами справи підтверджується правильність встановлених судом першої інстанції обставин зі змісту саме листа від 03.01.2017 року №222/4/8, по-друге, вперше копія листа від 13.01.2017 року №222/4/58 було надана Відповідачем до суду апеляційної інстанції.
Що стосується вимоги Позивача про стягнення з Відповідача коштів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у її задоволенні, оскільки суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання та втручатися в дискреційні повноваження Відповідача.
Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ст. 2 КАС України.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою повного захисту прав, свобод та інтересів Позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог і зобов`язати зобов`язано Відповідача розглянути питання про оформлення призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення Позивача інвалідності, у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи, пов`язаної із проходженням військової служби, на підставі поданих ним документів.
Щодо решти висновків суду першої інстанції судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Разом з тим, оскільки таких порушень у ході розгляду справи встановлено не було, а сторони правомірність висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог під сумнів не ставили, розгляд справи здійснювався у межах апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням наведеного судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк
Судді В.В. Кузьменко
О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.