Справа № 815/2163/17
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2163/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення №63 від 03.04.2017р., зобовязання прийняти рішення про оформлення документів для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач вважає, що оскаржений наказ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову йому в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту є незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню оскільки він є громадянином ОСОБА_2 та ситуація у країні його походження є доказом того, що субєктивні побоювання стати жертвою переслідування є цілком обґрунтованими, тобто підкріплюються обєктивним положенням в країні та історією, яка відбулася особисто із ним та, відповідно у нього наявні умови, зазначені п.1 та п.13 Закону Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

11.07.2017р. до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що 14.09.2011р. громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер легально перетнув кордон України та 01.04.2012р. строк легального перебування відповідача на території України закінчився, однак за міжнародним захистом він звернувся лише 23.03.2017р. Також, представник відповідача зазначала, що інформацією по країні громадянської належності позивача встановлено, що соціально-політична ситуація у ОСОБА_2 є стабільною, спостерігається зріст інвестицій та розвиток інфраструктури. Разом з тим, на думку відповідача, матеріали особової справи позивача дають можливість стверджувати, що до управління міграційної служби позивач звернувся не з метою отримання міжнародного захисту, а виключно в пошуках шляхів легалізації.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_2, за віросповіданням християнин-католик, за національністю камерунець, неодружений.

Влітку 2011 року, ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер за студентською візою виїхав з ОСОБА_2 (м.Дуала) до України (м.Київ). З м. Київ потягом прибув до м.Харків за запрошенням Харківського університету радіоелектроніки.

Як вбачається з інформації наданої ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер під час анкетування від 24.03.2017р., позивач у 2011-2012р.р. навчався у Харківському університеті радіоелектроніки.

23.03.2017р. ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (а.с.96-97).

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 03.04.2017р. №63, на підставі висновку головного спеціаліста відділу по роботі з шукачами захисту управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області ОСОБА_3, відповідно до ст.8 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту було відмовлено ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер у оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.(а.с.74)

Відповідно до зазначеного висновку від 03.04.2017р. по справі №2017ОD0038 міграційною службою було встановлено, що за результатами аналізу матеріалів особової справи заявника було встановлено, що його історія переслідування є необґрунтованою та не може бути розглянута у контексті надання міжнародного захисту. Отримані пояснення шукача захисту містять суттєві відмінності, наявні елементи зловживання процедурою набуття міжнародного захисту. Як спостерігається з інформації по країні походження, державна влада ОСОБА_2 активно веде боротьбу з угрупованням «Боко Харам», націлена на повне його знищення для чого приймає рішучі дії, а соціально-політична ситуація у ОСОБА_2 є стабільною, спостерігається зріст інвестицій та розвиток інфраструктури. Аналізом заяви, анкети та протоколу співбесіди шукача захисту встановлено, що ані під час перебування на Батьківщині, ані перебуваючи поза межами країни своєї громадянської належності заявник особисто не зазнавав переслідувань за конвенційними ознаками визначення статусу біженця у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а саме у нього відсутні обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань за ознаками раси, національності, громадянства (підданства), віросповідання, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту від 08.07.2011р. №3671-VI біженець це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті.

Пунктом 13 ст.1 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту встановлено, що особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Згідно абз.5 ст. 6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" не може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту особа, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, відсутні.

Згідно з ч.7 ст.7 Закону до заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, додаються документи, що посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо у заявника відсутні документи, що посвідчують його особу, або такі документи є фальшивими, він повинен повідомити про цю обставину в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також викласти причини виникнення зазначених обставин.

Як встановлено у ході розгляду справи, причиною виїзду з країни громадянської належності ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер зазначено те, що в Україні дешевше навчання та те, що в ОСОБА_2 дуже давно почалась релігійна війна, триває до сих пір, триває неповага до людських прав та свобод, немає свободи у виборі навчання через ісламістів «Боко Харам» які виступають проти навчання та за прийняття ісламу.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер №2017OD0038, позивач не входив до жодної політичної, релігійної чи громадської організації.

ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер під час співбесіди від 03.04.2017р. (а.с.75-79) на питання про причини виїзду з країни громадянської належності відповів, що виїхав через нестабільність, щоб мати можливість навчатись у нормальній країні, де кращі умови життя.

Разом з тим, під час співбесіди від 03.04.2017р. позивач зазначив, що листів чи особистих погроз він особисто не отримував. Також, на питання про застування насильства зі сторони членів угрупування «Боко Харам» відносно шукача притулку, ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер зазначив, що особисто до нього насилля не застосовувалось.

При цьому, судом встановлено, що зазначені ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер причини неможливості повернення на Батьківщину складаються лише з припущень позивача та мають загальний характер. Так, у протоколі співбесіди від 03.04.2017р. позивач зазначив, що хтось підклав батьку в їжу отруту та він не знає хто, але думає що то спланований акт. Також, на питання про застування насильства зі сторони членів угрупування «Боко Харам» відносно нього, позивач, зокрема, відповів, що «одного разу нас всіх відпустили на канікули, хоча до офіційних канікул було далеко, тобто вони таким чином негативно ставились до навчання і на мене це розповсюджувалось». На питання «Чи може Вам загрожувати у випадку повернення на Батьківщину виконання вироку чи смертну кару, нелюдське, або таке, що принижує людську гідність поводження чи покарання?» позивач відповів «Не знаю, якщо повернусь, не знаю як закінчиться моє життя через все те, що я вже розповів раніше».

За таких обставин суд вважає, що позивач не надав жодних переконливих пояснень або підтверджень щодо погроз та переслідувань, які були спрямовані на його адресу.

Зазначені обставини та суперечливі пояснення позивача дають суду обґрунтовані підстави вважати історію позивача щодо причин неможливості повернення до країни постійного проживання неправдивою та надуманою з метою легалізації перебування на Україні у пошуках кращих умов життя.

Перевірка по країні походження вказує на відсутність загрози життю позивача, або інших критеріїв, які відповідають критеріям п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

При цьому, відповідно до п.6 ст.8 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

При цьому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер у повному обсязі.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 158 163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 Лобах Лобах Пітер - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Танцюра