Справа № 13352/09/1570
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року м. Київ К/800/7154/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Головчук С.В.,

та секретаря Музички Н.В., за участю представника Міністерства оборони України Ліщенка С.М. та представника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України Вісича Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій і бездіяльності, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

встановила:

У липні 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - Командувач ВМС ЗС України), Міністерства оборони України, Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури Південного регіону, Військової прокуратури Одеського гарнізону, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування наказу Командувача ВМС ЗС України від 31 серпня 2005 року № 428; визнання протиправними дій Командувача ВМС ЗС України з написання та видання листа - бесіди з капітаном 1 рангу ОСОБА_4 від 10 березня 2005 року, подання до звільнення з військової служби у запас капітана 1 рангу ОСОБА_4 від 19 березня 2005 року; визнання протиправною бездіяльності Командувача ВМС ЗС України, посадових осіб Міністерства оборони України, Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури Південного регіону України, Військової прокуратури Одеського гарнізону з відновлення з 30 жовтня 2002 року по 25 липня 2014 року прав позивача як кадрового офіцера ЗС України, в тому числі права на проходження військової служби відповідно до чинного законодавства України, всіх його прав та членів сім'ї на соціальний та правовий захист, визначений чинним законодавством України для військовослужбовців та членів їх сімей; відшкодування Міністерством оборони України на його користь моральної шкоди у розмірі 500000 грн; відшкодування Генеральною прокуратурою України на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 500000 грн; стягнення з Військової прокуратури Південного регіону України на його користь у відшкодування завданої протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю військового прокурора Південного регіону України та посадовими особами військової прокуратури Південного регіону України під час здійснення ними своїх повноважень моральної шкоди у розмірі 500000 грн.; відшкодування Військовою прокуратурою Одеського гарнізону на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500000 грн; стягнення з Міністерства оборони України, Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури Південного регіону України, Військової прокуратури Одеського гарнізону на користь позивача завданої матеріальної шкоди у загальному розмірі 49318,10 грн у вигляді витрат, понесених ним та членами його родини у період за 2004 - 2014 роки при захисті в адміністративному порядку прав та законних інтересів його як кадрового офіцера ЗС України та членів його родини внаслідок протиправних рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року позов в частині вимог до Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури Південного регіону, Військової прокуратури Одеського гарнізону про визнання протиправною бездіяльності з відновлення з 30 жовтня 2002 року по 25 липня 2014 року прав ОСОБА_4, як кадрового офіцера ЗС України, в тому числі права на проходження військової служби відповідно до чинного законодавства України, всіх прав позивача та прав членів його сім'ї на соціальний та правовий захист, визначений чинним законодавством України для військовослужбовців та членів їх сімей залишено без розгляду.

Провадження у справі в частині вимог про відшкодування з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 500000 грн; відшкодування Військовою прокуратурою Південного регіону України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 500000 грн; відшкодування Військовою прокуратурою Одеського гарнізону на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 500000 грн; стягнення солідарно з Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури Південного регіону України, Військової прокуратури Одеського гарнізону на користь позивача завданої матеріальної шкоди у загальному розмірі 49318,10 грн у вигляді витрат, понесених ним та членами його родини у період за 2004 - 2014 роки при захисті в адміністративному порядку прав та законних інтересів його як кадрового офіцера ЗС України та членів його родини внаслідок протиправних рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень закрито.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним пункт 16 наказу Командувача ВМС ЗС України від 31 серпня 2005 року № 428.

Визнано протиправною бездіяльність Командувача ВМС ЗС України з відновлення з 30 жовтня 2002 року по 25 липня 2014 року прав позивача на зайняття штатної військової посади та проходження військової служби відповідно до вимог чинного законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року апеляційну скаргу Командувача ВМС ЗС України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року повернуто.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням апеляційної інстанції, Командувач ВМС ЗС України подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення суду апеляційної інстанції щодо правильності застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що подана Командувачем ВМС ЗС України у справі апеляційна скарга на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2017 року була залишена без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків, оскільки не відповідала вимогам частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідача було зобов'язано надати документ про сплату судового збору.

Оскільки, у встановлений термін Командувачем ВМС ЗС України не були виконані вимоги ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2017 року, то суд апеляційної інстанції на підставі частини 3 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою від 15 лютого 2017 року повернув апеляційну скаргу відповідача.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є неправомірним з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2016 року Командувачем ВМС ЗС України до суду першої інстанції подано апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року. У переліку матеріалів, які додано до апеляційної скарги, скаржником було зазначено платіжне доручення про сплату судового збору. Оскільки під час відкриття конверта зазначених у скарзі додатків не виявилося, Одеським окружним адміністративним судом 23 грудня 2016 року складено Акт № 278 про відсутність документів та направлено відповідачу.

26 грудня 2016 року скаржником до суду першої інстанції було додано для приєднання до матеріалів апеляційної скарги платіжне доручення від 16 грудня 2016 року № 337 про сплату судового збору у розмірі 607 грн за розгляд апеляційної скарги по справі № 13352/09/1570. Факт подання відповідачем вказаного платіжного доручення підтверджено штампом вхідної кореспонденції суду від 26 грудня 2016 року № 35092/16.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для повернення апеляційної скарги відповідача.

Отже, Одеським апеляційним адміністративним судом при прийнятті оскарженої ухвали було порушено норми процесуального права, а саме статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає провадженню у справі.

За таких обставин ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій і бездіяльності, стягнення моральної та матеріальної шкоди скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги судом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Головчук С.В.