Справа № 242/619/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 червня 2017 року м. Київ К/800/21848/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку призначеного їй грошового утримання судді у відставці, зобов'язати відповідача зарахувати до стажу її роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі - Донецькому державному університеті, що підтверджується долученими документами, дипломом про отримання вищої освіти у зазначеному навчальному закладі та відповідним записом у трудовій книжці, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 23 грудня 2016 року, із урахуванням раніше здійснених виплат.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Донецькому державному університеті з 1 вересня 1985 року по 1 серпня 1990 року, а саме - 2 роки 5 місяців 15 днів.

Зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 23 грудня 2016 року, із урахуванням раніше здійснених виплат.

Так, судами встановлено, що позивач у період з 1 березня 1993 року по 14 вересня 2016 року працювала суддею Ленінського районного суду м. Донецька, а з 15 вересня 2016 року по 22 грудня 2016 року - суддею Селидівського міського суду Донецької області.

На підставі рішення Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року №3277/0/15-16 та наказу голови Селидівського міського суду Донецької області №80-к від 22 грудня 2016 року позивача звільнено з посади судді Селидівського міського суду Донецької області у зв'язку з виходом у відставку.

23 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке відповідачем в подальшому призначено в розмірі 86% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахований стаж судді 23 (повні) роки.

Крім того, судами встановлено, що позивач з 1 вересня 1985 року по 1 серпня 1990 року навчалась на денній формі навчання у Донецькому державному університеті, з 1 березня 1993 року по 14 вересня 2016 року - працювала на посаді судді у Ленінському районному суді м. Донецька та з 15 вересня 2016 року по 22 грудня 2016 року - на посаді судді Селидівського міського суду Донецької області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на зарахування до стажу роботи половини строку навчання на денній формі на юридичному факультеті у Донецькому державному університеті та відповідно має право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області посилається на те, що правових підстав для зарахування відповідачем періоду навчання на юридичному факультеті на денній формі у Донецькому державному університеті з 1 вересня 1985 року по 16 червня 1990 року немає.

Проте із вказаними доводами Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI , в редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В свою чергу, згідно статті 135 цього Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів», в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, спірні правовідносини врегульовані також постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року №865, чинна станом на день набрання чинності України «Про судоустрій і статус суддів», абзацом 2 пункту 3-1 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що у даному випадку до стажу роботи, що дає позивачу право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%, підлягає зарахуванню спірний період навчання є правильним.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець