Справа № 817/1586/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"11" липня 2017 р. Справа № 817/1586/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Рівненська митниця ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 07.10.2016 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 09.06.2016 №000171302, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 11487,94 грн, та від 09.06.2016 №000181302, яким збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку в сумі 57439,64 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що висновки контролюючого органу щодо невірно задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, щодо дати першої реєстрації та терміну використання транспортного засобу, а саме вантажного автомобіля Opel Vivaro, ідентифікаційний номер (кузова) W0LF7YJB6AV601902, ввезеного на територію України, а відтак неправильного застосування коефіцієнта щодо ставки акцизного податку, податку на додану вартість ґрунтуються на помилковій оцінці працівниками відповідача інформації, викладеної в листі офіційного дилера "Opel Vivaro" в Україні від ТзОВ "ОСОБА_4 Груп" стосовно дати виготовлення та дати першої реєстрації вантажного автомобіля 13.10.2009, використання якої не передбачено чинним законодавством України, а тому оскаржувані рішення є безпідставними та підлягають скасуванню. Зазначив, що відповідно до свідоцтва від 13.10.2010, виданого уповноваженим органом Республіки Австрія, датою першої реєстрації автомобіля Opel Vivaro, ідентифікаційний номер (кузова) W0LF7YJB6AV601902 є 13.10.2010.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Р" від 09.06.2016 № та №.

Присуджено на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 689,28 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що згідно з пп. 215.3.5-2 Податкового кодексу України, ставка податку на товар "Моторні транспортні засоби для перевезення вантажів з повною масою транспортного засобу не більш як 5 т з робочим обємом циліндрів двигуна не більш як 2500 куб. см, що використовувалися", класифіковані за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, на момент митного оформлення митної декларації типу ІМ40ДЕ від 21.07.2015 №204050001/2015/009849 становила 0,02 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна. Ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40, для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50. Зазначив, що у відповідь на запит Головного управління ДФС у Рівненській області від 26.10.2015 №2064/10/17-00-17-03, ТзОВ "ОСОБА_4 Груп" листом від 16.11.2015 №438 надано дані, що містяться у інформаційній системі від виробника, згідно з якої датою виготовлення транспортного засобу є 02.09.2009, дата першої реєстрації - 13.10.2009. Таким чином, за результатами перевірки встановлено факт декларування невірної дати виготовлення транспортного засобу та дати початку використання товару, імпортованого громадянином ОСОБА_3 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 21.07.2015 №204050001/2015/009849, що призвело до заниження митних платежів на загальну суму 55142,06грн.

Представники позивача в судовому засіданні просять відхилити апеляційну скаргу відповідача, вважають судове рішення законним.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення.

Судом встановлено, що 21.07.2015 декларантом ПП "Альянс Авто-Брок" ОСОБА_5 подано до митного оформлення декларацію ІМ40ДЕ 204050001/2015/009849, якою заявлено до митного оформлення ввезений громадянином України ОСОБА_6, за дорученням громадянина ОСОБА_3 транспортний засіб, а саме вантажний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер (кузова) W0LF7YJB6AV601902, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 3, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна - G9UB6 (маркування), тип двигуна - дизельний, робочий об'єм циліндрів двигуна 2464 см3, маса у разі максимального завантаження - 2,700 т, тип кузова - фургон, в наявності стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині декоративне оздоблення та ознаки комфорту, календарний рік виготовлення 2010, модельний рік виготовлення 2010.

Загальна фактурна вартість 89659,77 грн (або 3750 євро), заявлена декларантом загальна митна вартість в сумі 95039,36 грн (або 3975 євро).

При митному оформленні вищевказаного транспортного засобу сплачені наступні митні платежі:

мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу - 121) 10% - 9503,94 грн;

додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на митну територію України фізичними особами (код платежу - 122) 5% - 4751,97 грн;

податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами (код платежу - 128) 20% - 22094,70 грн;

акцизний податок (код платежу - 185) 1178,25 грн.

На підставі наказу №265 від 16.05.2016, відповідно до п.7 ч.1 ст.336, п.1 ч.2 ст.351, 352 Митного кодексу України посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області в період з 19.05.2016 по 20.05.2016 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою громадянином ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 21.07.2015 №204050001/2015/009849 про що складено акт №108/17-00-13-02/НОМЕР_2 від 30.05.2016. " (а.с.20-24).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 257, частини 1 статті 377 МКУ, пунктів 218.1 статті 218 та пункту 222.2.1 статті 222 ПКУ, пункту 190.1 статті 190 ПКУ, підпункту 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 ПКУ внаслідок декларування невірної дати початку використання товару за МД типу ІМ40ДЕ 204050001/2015/009849, що призвело до заниження бази оподаткування, а також, як наслідок, до несвоєчасне та в неповному обсязі сплату митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації типу ІМ40ДЕ від 21.07.2015 №204050001/2015/009849, на суму 55142,06 грн, в тому числі: податок на додану вартість (вид платежу 128) 9190,35 грн, акцизний податок на транспортні засоби (вид платежу 185) 45951,71грн.

У відповідності до висновків осіб, які здійснювали перевірку, ввезений вантажний автомобіль відповідає коду УКТ ЗЕД 8704, як такий, що використовувався з 5 до 8 років згідно з відповіді ТОВ "ОСОБА_4 Груп" від 16.11.2015 №438, якою надано дані, що містяться у інформаційній системі від виробника, де датою першої реєстрації транспортного засобу - 13.10.2009 (а.с.74,75), відтак визначено застосування коефіцієнта 40 до ставки акцизного податку (автомобіль, що використовувався з 5 до 8 років).

На підставі акта перевірки №108/17-00-13-02/НОМЕР_2 від 30.05.2016 ГУ ДФС у Рівненській області 09.06.2016 було прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Р" :

№, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів" в сумі 11487,94 грн, в тому числі за основним платежем на 9190,35 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 2297,59 грн (а.с.34);

№, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем "акцизний податок з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами" на 57439,64 грн, в тому числі за основним платежем на 45951,71 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 11487,93 грн (а.с.35).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, перевіряючи спірні податкові повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що їх прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного Кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст.1 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості (п.4, п.5 ч.5 ст.54 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 265 МК України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 ст. 266 МК України передбачено, що декларант зобов'язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

За змістом ч. 1 ст. 293 МК України, особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант.

Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків (ч. 2 ст. 293 СК України)

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (ч.3 ст.345 МК України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 КМ України).

Згідно із ч.1 ст.351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств

Згідно з ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Частиною 1 ст. 352 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Рішення про визначення грошових зобов'язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення (ч.11 ст.354 МК України).

Разом із тим, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з приписами п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу (п.190.1 ст.190 ПК України).

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків (пункт 193.1. статті 193 Податкового кодексу України).

Згідно п. 206.1 ст. 206 ПК України, під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абз. 5 п. 215.1 ст. 215 ПК України, до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України (п 215.2 ст. 215 ПК України).

Так, акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1 за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна (пп. 215.3.5-2 п. 215.3 ст. 215 ПК України).

При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст.14 ПК України перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.251 п. 14.1. ст. 14 ПК України, транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за №1388.

Згідно з вказаним Порядком, якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Судом встановлено, що відповідно до митної декларації від 21.07.2015 №204050001/2015/009849 позивачем ввезений вантажний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, ідентифікаційний номер (кузова) W0LF7YJB6AV601902, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 3, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна - G9UB6 (маркування), тип двигуна - дизельний, робочий об'єм циліндрів двигуна 2464 см3, вантажопідйомність 1,012 т, маса у разі максимального завантаження - 2,700 т, тип кузова фургон, в наявності стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині декоративне оздоблення та ознаки комфорту, календарний рік виготовлення 2010, модельний рік виготовлення 2010 та здійснено його митне оформлення у порядку, визначеному чинним законодавством.

Також встановлено, що датою першої реєстрації вказаного автомобіля є 13.10.2010.

Зазначене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії 0027МЕМЗ/АТ0806, рахунком-фактурою від 16.07.2015 №110388, сертифікатом відповідності №UA1.193.0049721-15, актом фізичного огляду від 21.07.2015, які були подані декларантом до митного оформлення (а.с.37-39, 92-93).

Згідно з договором купівлі-продажу (інвойсом) транспортного засобу від 16.07.2015 (а.с.40), датою першої реєстрації є жовтень 2010 року.

Десятим символом у ідентифікаційному номері (кузова) є літера "А", яка відповідно до міжнародного стандарту ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983 відповідає 2010 року випуску.

Реєстраційні документи, згідно з якими здійснювалося митне оформлення автомобіля в передбаченому законодавством порядку недійсними не визнані, а також відповідачем не спростовано їх належності, як доказів у справі.

Тобто, відповідно до чинних реєстраційних документів, на підставі яких здійснювалося митне оформлення автомобіля марки "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) W0LF7YJB6AV601902, датою першої постановки на облік, а відповідно і датою початку експлуатації ввезеного транспортного засобу є саме 13.10.2010, що, з урахуванням дати його ввезення на митну територію України, складає менше 5 років.

Але при проведенні перевірки вказані документи враховані не були.

Єдиним документом, який слугував підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень був лист ТзОВ "ОСОБА_4 Груп" від 16.11.2015 №438 про те, що згідно з даними, які містяться у інформаційній системі від виробника, датою виготовлення транспортного засобу є 02.09.2009, дата першої реєстрації транспортного засобу - 13.10.2009.

Однак, відповідачем не доведено суду те, що інформація, отримана від ТзОВ ОСОБА_4 Груп є офіційною інформацією виробника товару, а також те, що вказане товариство є володільцем та розпорядником інформації про дату первинної реєстрації транспортного засобу (дозволу на першу експлуатацію), оскільки ТзОВ ОСОБА_4 Груп є дистриб'ютором виробника Opel в Україні, який в силу своїх повноважень є агентом промислового підприємства, які здійснює реалізацію продукції й виступає як торговець за договором на основі угоди про право на продаж в окремому регіоні, а тому суд дійшов правильних висновків про те, що наведена інформація офіційного дистриб'ютора не є інформацією, отриманою від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів.

Також, є обґрунтованим посилання суду на те, що вказана інформація не може бути визнана судом документально підтвердженою інформацію, отриманою від уповноважених органів іноземних держав про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, які надійшли від уповноважених органів іноземних держав, в розумінні п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України.

Реєстраційні документи, згідно з якими здійснювалося митне оформлення автомобіля в передбаченому законодавством порядку недійсними не визнані, а також відповідачем не спростовано їх належності, як доказів у справі, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків що зазначені у них дані про автомобіль є достовірними та такими, що не можуть бути спростовані листом ТзОВ ОСОБА_4 Груп.

Правильним є і посилання суду на те, що за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль, що видані іноземним державним органом, контролюючий орган, у відповідності до вимог чинного законодавства, повинен по офіційних каналах затребувати від уповноваженого органу інформацію стосовно дати реєстрації автомобіля у зв'язку із такими розбіжностями у відомостях реєстраційного органу та офіційного дилера. Однак, як встановлено судом, відповідач з такими запитами до іноземних державних органів не звертався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що використана відповідачем інформація дистриб'ютора виробника Opel в Україні ТзОВ "ОСОБА_4 Груп" не є належним та допустимим доказом в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач відповідно до ч.2 ст.71 КАС України не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем, виходячи з дати початку експлуатації ввезеного транспортного засобу 13.10.2010, здійснено митне оформлення ввезеного автомобіля у порядку, визначеному чинним законодавством та зі сплатою відповідних податків та зборів в повному розмірі, а податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 09.06.2016 №000171302, №000181302, якими позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість та з акцизного податку винесені відповідачем без правових на то підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про скасування податкових повідомлень - рішень з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Колегія суддів також вважає, що суд з дотриманням вимог закону вирішив питання щодо відшкодування судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "27" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" липня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Заводська,19/10, с.Шпанів, Рівненський район, Рівненська область, 35301

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023

4-третій особі: Рівненська митниця ДФС України - вул.Соборна,104, м.Рівне,33028

5 - представник позивача ОСОБА_7, вул. Д. Галицького, 19, м Рівне, 33027

,