Справа № 200/16490/15-а(2-а/200/318/15)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2017 рокусправа № 200/16490/15-а(2-а/200/318/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника відповідача: Орловської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційні скарги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та ОСОБА_2 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо відмови поновити виплату пенсії за віком;

- зобов'язати Відповідача перерахувати та поновити виплату пенсії за віком з 30.05.2012 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Відповідача щодо відмови поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2. Зобов'язано Відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком з 11.02.2015 року у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Також, ОСОБА_2 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що до жовтня 1993 року ОСОБА_2 проживала у м. Дніпропетровську за адресою: АДРЕСА_1.

30.05.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі з заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська в задоволенні заяви Позивача було відмовлено.

Вказана відмова була обґрунтована тим, що заява про перерахунок та призначення пенсії надається до органу пенсійного фонду за місцем реєстрації заявника.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, Позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган має відновити виплату пенсії Позивачу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У цьому рішенні зазначено, що оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

В свою чергу, відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Так, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.

Згідно п.1.5 Порядку, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Приписами п.2.8 Порядку визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підставою для поновлення виплати пенсії є заява особи та документи, наявні в пенсійній справі особи.

Як свідчать матеріали справи, Позивач через свого представника ОСОБА_4 зверталась до пенсійного органу з заявою про поновлення та перерахунок пенсії за віком, яка, як зазначає Позивач у своїх поясненнях була призначена їй у 1993 році.

Між тим, Відповідач зазначає, що Позивачу пенсія не призначалась, а в архіві Управління пенсійна справа відсутня.

Також, пенсійним органом було подано лист Управління соціального захисту населення від 30.01.2017 року №05-26/46, в якому зазначено, що архівна справа на ОСОБА_2 в управлінні відсутня.

Окрім того, пенсійним органом було подано лист Департамента соціального захисту населення, в якому зазначено, що за інформацією управлінь соціального захисту населення виконкомів районних (міських) рад та райдержадміністрацій Дніпропетровської області, архівні пенсійні справи зокрема на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в реєстрі обліку управлінь не значаться.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поновлення виплати пенсії може бути здійснено за умови її попереднього призначення.

Так, з метою з'ясування всіх обставин справи, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 року було зобов'язано представника позивача ОСОБА_4 надати докази отримання Позивачем в 1993 році пенсії в Україні.

В свою чергу, на виконання вказаної ухвали представником Позивача було подано до суду копію паспорта Позивача та копію її трудової книжки.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що копія трудової книжки не є доказом призначення Позивачу пенсії за віком, а лише підтверджує наявність в неї трудового стажу.

При цьому, інших доказів та пояснень стосовно отримання ОСОБА_2 пенсії за віком Позивачем надано не було.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що за приписами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному випадку, пенсійним органом було підтверджено обґрунтованість відмови у поновленні виплати пенсії з огляду на відсутність документів або відомостей, які б стверджували про призначення Позивачу пенсії.

Натомість, Позивачем, на яку також покладено обов'язок доказування обставин, на яких ґрунтуються її вимоги, не було надано жодних доказів, які б підтверджували факт призначення або отримування нею пенсії, що в свою чергу зумовлює безпідставність заявлених нею вимог.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості часткового задоволення позовних вимог.

Також, у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача з причин відсутності доказів призначення пенсії Позивачу, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки доводи її апеляційної скарги ґрунтуються на невірному періоді поновлення пенсії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2017 року була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко