Справа № 191/1019/17
Суддя: Матіяш С. К.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1019/17
Провадження № 2-а/191/91/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Матіяш С.К.,

за участю секретаря: Якимчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до співробітника патрульної поліції м. Дніпро ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до співробітника патрульної поліції м. Дніпро ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що останнім винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. ОСОБА_1 13.03.2017 року приблизно о 02 год. 00 хв., керуючи автомобілем Мерседес Спрінтер, д/з АЕ5760НХ, з вул. Криворізька на вул. Тітова у м. Дніпро, виявив на приборній дошці вказаного транспортного засобу наявність аварії світлового прибору, а саме: складової частини лампи ближнього світла в лівій фарі, після чого був зупинений працівниками патрульної поліції, які вказали йому на дане пошкодження. Окрім того, відповідач зажадав від позивача водійське посвідчення, де вказав на наявність нечіткої фотокартки, поліс обовязкового страхування №АЕ8853287, прокоментувавши, що останній є недійсним. На вимогу співробітника поліції, позивач пройшов тест на стан алкогольного спяніння, який мав негативний результат. ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому дії відповідача є протиправними, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, як незаконна.

Позивач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що керований ним транспортних засіб вперше зареєстровано в Україні в жовтні 2016 року в МРЕУ м. Дніпро, де і було отримано поліс страхування.

Представник Департаменту патрульної поліції в м. Дніпрі ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовим запереченням, додавши відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, в якому зазначив що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулось у відповідності до вимог КУпАП та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1Ю, у повному обсязі.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором ПП УППС у м. Дніпрі лейтенантом ОСОБА_2, 13.03.2017 року винесено постанову серії АР №012930 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: внаслідок того, що 13.03.2017 року о 02 год. 25 хв. в м. Дніпро по вул. Тітова, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprint, н/з НОМЕР_1, з непрацюючою лівою фарою, при перевірці документів встановлено, що не має полісу обовязкового страхування (а.с. 6).

Згідно наданої суду копії полісу №АЕ/8853287 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.10.2016 року, встановлено, що автомобіль НОМЕР_2, застраховано страховиком ПаРТ «Іллічівське» Агенція м. Дніпропетровськ, за заявою страхувальника ОСОБА_4, зі строком дії до 18.10.2017 року (а.с.7).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Щодо вимог позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №012930 від 13.03.2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд, дослідивши доданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис фіксації дій ОСОБА_1 за обставин, викладених інспектором ПП УППС у м. Дніпрі лейтенантом ОСОБА_2 у постанові серії АР №012930 від 13.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, з урахуванням ст. 36 КУпАП, приходить до висновку, що останній не містить доказу порушення ОСОБА_1 вимоги керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів при темній порі доби. Позивач, у позові зазначив, що несправність лівої фари керованого ним транспортного засобу була частковою, перегорання відбулось не всієї фари, а її складової частини, проведення заміни якої неможливо було здійснити у нічний час доби.

Окрім того, посилання відповідача на наданий ОСОБА_1 недійсний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, не знайшов свого підтвердження, оскільки на момент винесення постанови про накладення адміністративного стягнення (13.03.2017 року о 02 год. 25 год.) субєкт владних повноважень не перевірив даної обставини, а надані витяги з Централізованої бази даних МТСБУ щодо статусу полісу та страховика, що видав поліс за транспортним засобом сформовано о 23 год. 59 хв. 13.03.2017 року, тобто після накладення адміністративного стягнення, відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд зазначає, що наданий позивачем поліс №АЕ/8853287 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.10.2016 року, містить дані про страховика, страхувальника, та строк дії останнього триває до 18.10.2017 року.

Тобто, фактично відсутні будь-які докази, які б вказували на вчинення позивачем правопорушення, зазначеного у постанові серії АР №012930 від 13.03.2017 року.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими, але позов підлягає частковому задоволенню, оскільки вирішення питання про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, належить до компетенції органу, який приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

На підставі ст. 94 КАС України у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись Правилами дорожнього руху України, ст.ст.251, 254, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69-71, 94, 99, 104, 159, 160, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково. Скасувати постанову інспектора ПП УППС у м. Дніпрі 6 роти 3 батальйону лейтенанта ОСОБА_2, серії АР №012930 від 13.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: ОСОБА_5