Справа № 816/206/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 р. Справа № 816/206/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 по справі № 816/206/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області третя особа: Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ДСУНС у Полтавській обл. ), третя особа - Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області ( далі - третя особа, Кременчуцьке ОУПФУ Полтавської обл.) в якому просив:

- визнати дії ГУ ДСУНС у Полтавській обл. щодо відмови йому у перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) за період роботи з 25.07.1986 по 25.08.1986 протиправними;

-зобов'язати ГУ ДСУНС у Полтавській обл. провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 з урахуванням постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС №655-195 від 05.06.1986, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС №524-156 від 07.05.1986, а також наказів МВС СРСР №0130 від 11.05.1986, №0149 від 26.05.1986, №0189 від 30.06.1986, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС №153/10-43 від 07.05.1986, вказівки УПО МВС №3/7/1587 від 17.12.1986 та МВС СРСР №1/5725 від 21.10.1986, та видати уточнену довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку, а саме: подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання при в'їзді на роботу в зоні ЧАЕС; використання коефіцієнту кратності 3,4,5, а не 2,3,4 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС з урахуванням перебування позивача в ІІІ зоні, використовуючи коефіцієнт 5, та в 1-й зоні, використовуючи коефіцієнт 3, відповідно до наказу МВС СРСР від 26.05.1986 №0149 «Про додаткові виплати особовому складу органів внутрішніх військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС», застосування нарахування денного грошового утримання на 6, а не на 8 годин роботи щодобово з урахуванням кратності 5 у ІІІ зоні небезпеки; розрахунку коштів за перебування у резерві у стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби з урахуванням кратності 3 в 1 зоні небезпеки (застосувавши формулу, викладену в листі Міністерства Надзвичайних ситуацій України від 13.04.2012 №03-3654/201 ); нарахування 60% премії з посадового окладу та окладу за звання за бездоганну службу в зоні Чорнобильської АЕС із її збільшенням вдвічі та з урахуванням коефіцієнту кратності 3,5 при роботі в зонах небезпеки І, ІІІ Чорнобильської АЕС; подвоєння оплати праці за роботу у вихідні дні 27.07.1986, 3,10,17,24 серпня 1986 року з урахуванням зони небезпеки.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Не погодившись з даною постановою суду відповідач та третя особа подали апеляційні скарги.

ГУ ДСУНС у Полтавській обл. в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що судом першої інстанції не було враховано те, що ОСОБА_1 мав спеціальне звання рядового внутрішньої служби та не мав права на виплату окладу за спеціальне звання, оскільки такий вид грошового забезпечення виплачується особам офіцерського складу, до яких не належить позивач.

Позивач належав до осіб рядового складу ОВС СРСР та відповідно до розпоряджень Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964рс від 23.05.1986 №1031рс виплата посадового окладу в 1 та 3 зонах небезпеки з коефіцієнтами кратності 3 та 5 передбачена в однократному розмірі.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано п.1 постанови ЦК КПРС СРСР від 07.05.1986 №524-156 про збільшення вдвічі тарифної ставки (посадового окладу) , оскільки п.4 наказу МВС СРСР №0149 від 26.05.1986, із змінами від 30.06.1986 №0189, вказівки МВС СРСР від 30.05.1986 №35с встановили, що у разі застосування коефіцієнту кратності посадового окладу, підвищення за п.1 постанови, оголошеної наказом МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 не проводиться.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково не застосував п.1 постанови ЦК КПРС, президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 №65-195, п.1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, які передбачають у разі збереження середнього заробітку за місцем роботи, застосовуються показники кратності 2 у І зоні небезпеки та 4 у ІІІ зоні небезпеки. Згідно довідки Головного управління від 20.02.2017 №01-110/12 ОСОБА_1 за роботу в зоні ЧАЕС було збережено грошове забезпечення за місцем служби в сумі 129,03 крб, а тому при обрахунку заробітку підлягає застосуванню у І зоні небезпеки кратність 2 та у ІІ зоні - 4.

Щодо зобов'язання відповідача нарахувати премію в розмірі 60% із збільшенням удвічі та урахуванням кратності 3 за перебування у І зоні небезпеки і коефіцієнту кратності 5 за перебування у ІІІ зоні небезпеки апелянт також з даними висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць. Діючими умовами виплати грошового забезпечення в ОВС, згідно Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19.03.1984 №090 премія не встановлювалася в ОВС. Згідно наказів МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 26.05.1986 №0149 із змінами, внесеними наказом від 30.06.1986 №0189, преміювання особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не передбачалося. Крім того, відповідно до вимог чинного на той час законодавства, кратність застосовувалась до тарифної ставки, до складу якої премія не входила, та як наслідок застосування коефіцієнту кратності до обчислення премії за бездоганну службу в зоні ЧАЕС не передбачено. В зв'язку з чим постанова в частині зобов'язання провести перерахунок грошового забезпечення з використанням 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І зоні та коефіцієнту 5 у ІІІ зоні небезпеки на думку апелянта підлягає скасуванню.

Оскільки Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 №778 не передбачено оплату особам рядового і начальницького складу ОВС службу у вихідні дні, то на думку апелянта відсутні законодавчі підстави для подвоєння позивачу оплати праці за роботу у вихідні дні 27.07.1986, 3,10,17,24 серпня 1986 з урахуванням коефіцієнту кратності зони небезпеки.

Третя особа в своїй апеляційній скарзі просила скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 та ухвалити нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не надано будь-якої оцінки письмовим запереченням відповідача, а ні письмовим поясненням третьої особи.

Позивач, представник відповідача , представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату час та місце слухання повідомлялися належним чином. Просили суд апеляційної інстанції розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідно до положень ч.4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) розгляд справи проведено без участі позивача, представника відповідача та представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ МНС України з 16.12.1985 по 20.09.2004 (а.с. 14).

Відповідно до довідки від 27.12.2010 № 17-13/С-335 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986, у третій зоні 17 діб, у першій зоні - 15 діб (а.с. 18).

Заявою від 07.11.2017 позивач звернувся до відповідача із проханням провести перерахунок та надати довідку про грошове утримання ОСОБА_1 за роботу в зоні ЧАЕС у складі зведеного загону пожежної охорони Полтавської області у липні-серпні 1986 року та врахувати: подвоєння посадового окладу та окладу за спеціальне звання при в'їзді та роботу в зоні ЧАЕС; використати коефіцієнти 3, 4, 5, а не коефіцієнту 2, 3, 4 в окремих зонах ЧАЕС; застосувати денне грошове утримання за 6, а не за 8 годин роботи; провести розрахунок коштів за перебування у резерві в стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби; нарахувати 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з його збільшенням вдвічі; подвоєти оплату праці за роботу у вихідні дні 27.07.1986, 3,10,17,24 серпня 1986 року з урахуванням зони небезпеки (а.с. 24).

Відповідач 22.11.2016 листом № 04-С-249/12 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку та зазначив про відсутність підстав для перерахунку грошового утримання за час роботи в зоні ЧАЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986 (а.с. 25).

За частиною 4 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796) видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс та від 11 грудня 1986 року № 2488-рс. Також вказано, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5, від 10 червня 1986 року № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс, від 16 грудня 1986 року № 694-рс, від 6 січня 1988 року №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводилися зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, № 58с від 11 червня 1986 року, № 132с від 16 вересня 1986 року, № 179с від 25 грудня 1986 року, № 8с від 22 січня 1988 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобігання забруднення навколишнього середовища» оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи, середньомісячна заробітна плата, провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна проводитися з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Згідно з пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 %.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Нарахування основного грошового забезпечення позивача у 1986 році здійснювалося згідно з Положенням про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090, нормами якого не передбачалася оплати праці співробітникам міліції за несення служби в надурочний час, вихідні, святкові дні та преміювання.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць.

Як встановлено під час судового розгляду оплата праці здійснювалась на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс та згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 червня 1986 року № 964, постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 № 207-7 у відповідній кратності до зони перебування, тобто без подвоєння.

З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає, що відповідачем було правомірно відмовлено у перерахунку грошового забезпечення за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 оскільки виплати за нормативними актами, на які посилається позивач йому не здійснювались, тому вони не підлягають включенню в довідку для подальшого перерахунку пенсії, що обумовлює відсутність такого перерахунку.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції, через порушення норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 167,195, 197, 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року по справі № 816/206/17 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.І. Сіренко
Повний текст постанови виготовлений 07.07.2017