Справа № 727/3774/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3774/17

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.О.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

05 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці Кіслінгера Едуарда Богдановича, за участю третьої особи - управління патрульної поліції в м. Чернівці про скасування постанови по справі про адміністративне праворушення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці Кіслінгера Едуарда Богдановича, в якому просила: постанову серії АР №402425 про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2017 року інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці Кіслінгера Едуарда Богдановича, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., скасувати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 квітня 2017 року залучено в якості третьої особи - управління патрульної поліції в м. Чернівці.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала доводи апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, 08 квітня 2017 року інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці Кіслінгером Е. Б. винесено постанову у справі про адміністративне порушення серії АР №402425 відносно ОСОБА_3 за порушення п.п. 15.10 (д) правил дорожнього руху, а саме - що остання 08.04.2017 року о 15 год 10 хв, керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz" ML 250 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, у м. Чернівцях по вул. Коцюбинського, 5, здійснила зупинку на тротуарі, чим створила перешкоду для руху пішоходів.

Вказаною постановою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

ОСОБА_3, вважаючи дану постанову незаконною та такою, що порушує її права, звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно пункту 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1-3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами п.п. "д" п.15.10 ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Із відеозапису, який міститься в матеріалах справи слідує, що водій ОСОБА_3 здійснила зупинку автомобілем марки "Mercedes-Benz" ML 250 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, на тротуарі в недозволеному місці, чим створила перешкоду для руху пішоходів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачкою, крім пояснень причини вимушеної зупинки автомобіля не надано суду будь-яких доказів на підтвердження несправності автомобіля, що змусило її здійснити зупинку.

Крім того, доводи позивачки про аварійну зупинку автомобіля спростовує той факт, що після складення оскаржуваної постанови, остання без будь-якого огляду автомобіля фахівцями, усунення несправності, самостійно здійснила подальше керування автомобілем та поїхала з місця зупинки.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що твердження ОСОБА_3 в тій частині, що при винесенні постанови інспектором невірно вказано порушення позивачкою п.п.15.10 (д) ПДР, а саме - зупинку транспортного засобу, тоді як вказана норма передбачає стоянку, не спростовує факту вчинення самого правопорушення та не є підставою для скасування спірної постанови.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки відповідач діяв у спосіб, на підставах та в межах наданих йому повноважень, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України .

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 10 липня 2017 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.