Справа № 644/2440/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 р. Справа № 644/2440/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І. ,

при секретарі судового засідання Жданюк А..О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Гевел І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту організаційної роботи Харківської міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017р. по справі № 644/2440/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту організаційної роботи Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до Департаменту організаційної роботи Харківської міської ради (далі - відповідач, апелянт, Департамент організаційної роботи ХМР), в якому просив визнати протиправними дії директора Департаменту організаційної роботи ХМР ОСОБА_5 щодо вимоги оплати витрат, пов'язаних з копіюванням та друком запитуваних позивачем документів, та зобов'язати Департамент організаційної роботи ХМР надати йому копії розпорядження голови Харківської міської ради від 18.08.2016 року № 1135/2к та перших п'яти сторінок додатку № 1 до нього. (1-4)

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю вимог Департаменту організаційної роботи ХМР щодо вимоги сплати витрат на виготовлення копій документів на 12 аркушах в загальній сумі 38,4 грн., приймаючи до уваги що в запиті зазначено про надання копій документів на 7 аркушах а також за наявності на думку позивача суспільного інтересу у запитуваній інформації.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017р. по справі № 644/2440/17 адміністративний позов задоволено. (а.с.50-52)

Не погодившись із судовим рішенням, Департамент організаційної роботи ХМР подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позову. (а.с.60-73)

В обгрунтування апеляційної скарги відповідачем вказано, що Департаментом організаційної роботи ХМР було розглянуто запит позивача та підготовлено відповідь з рахунком-фактурою на запитуваний документ в повному обсязі (12 сторінок). В подальшому, у зв'язку із ненадходженням документального підтвердження сплати рахунку на відшкодування фактичних витрат копіювання (друк) документів, відповідачем було повідомлено позивачу про відмову у задоволенні запиту на підставі п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також апелянтом зазначено, що судом першої інстанції в порушення чинного законодавство прийнято рішення про стягнення судового збору в розмірі більшому, ніж це передбачено чинним законодавством.

Під час апеляційного розгляду справи представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Позивач та представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 12.01.2017 року позивач направив до Харківської міської ради запит на отримання інформації, зокрема, копії розпорядження голови Харківської міської ради від 18.08.2016 року № 1135/2к та копії перших п'яти сторінок додатку №1 до вказаного розпорядження. (а.с.5)

Листом Департаменту організаційної роботи ХМР від 18.01.2017 року №35/0/69-17 позивачу було повідомлено, що надання копій документів по частинам чинним законодавством не передбачено та запропоновано отримати копію запитуваного документа в тому вигляді, в якому вона зберігається у розпорядника інформації, тобто у повному обсязі. (а.с.6-7)

Враховуючи, що загалом необхідно виготовити та роздрукувати більше десяти сторінок, а саме 12 аркушів, запитуваних копій документів, то ОСОБА_1 повідомлено про необхідність оплатити витрати на виготовлення копії на 12 аркушах в загальній сумі 38,4 грн. (а.с.8)

Листом Департаменту організаційної роботи ХМР від 02.02.2017 року №84/0/69-17 у зв'язку із неоплатою фактичних витрат, пов'язаних із копіюванням і друком, повідомлено ОСОБА_1 про відмову у задоволенні запиту. (а.с.43-33)

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 запитував інформацію, яка міститься загалом на 7 сторінках. При цьому, суд відмітив, що відповідачем не надано доказів неможливості надання зацікавленій особі відповідних документів частинами, хоча чинне законодавство не містить прямої заборони щодо отримання запитуваної інформації в певній її частині.

При цьому, суд першої інстанції постановив стягнути з Департаменту організаційної роботи ХМР на користь держави судовий збір у розмірі 1600 грн.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення і забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

За змістом частини 1 статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями ст.3 Закону №2939-VI передбачено гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації.

Так, право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно із ч.1 ст.19 цього ж Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч.ч.1 та 4 ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями ст.21 Закону №2939-VI передбачено, що інформація на запит надається безкоштовно.

У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Разом з цим, частиною четвертою названої статті передбачено, що при наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту якщо особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком.

Як вбачається із матеріалів справи, на запит позивача про отримання публічної інформації відповідач листом від 18.01.2017 року №35/0/69-17 повідомив позивача про можливість отримання запитуваних документів лише в повному обсязі на 12 аркушах, оскільки чинним законодавством на розпорядника інформації не покладено обов'язок надання копій документів по частинам, за умови відшкодувати фактичні витрати на виготовлення копій запитуваних документів на 12 аркушах в загальній сумі 38,4 грн. відповідно до вимог ч.2 ст.21 Закону №2939-VI та п.8.16 Порядку розгляду запитів на публічну інформацію в Харківській міській раді та її виконавчих органах , затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.06.2015 року №337 (а.с. 6-7)

На ці доводи відповідач посилається і в апеляційній скарзі.

Проте такі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наявність постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.04.2017 року по справі №638/5652/17, наданої позивачем під час апеляційного розгляду справи, відносно ОСОБА_5 - директора Департаменту організаційної роботи ХМР, яка підписала вищевказаний лист від 18.01.2017 року №35/0/69-17 щодо необхідності оплати фактичних витрат, пов'язаних із копіюванням і друком. Зазначеною постановою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Постановою суду , яка є чинною на час розгляду даної справи , проти чого представник апелянта не заперечувала під час апеляційного розгляду справи , встановлено, що відмова директора Департаменту організаційної роботи ХМР ОСОБА_5 у наданні потерпілому (ОСОБА_1) запитуваної інформації листом від 18.01.2017 року №35/0/69-17 є такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічно інформації».

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції саме з цих підстав.

Щодо посилання апелянта на стягнення судового збору в розмірі більшому, ніж це передбачено чинним законодавством, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017р. по справі № 644/2440/17, судом першої інстанції вирішено загалом дві позовні вимоги немайнового характеру. Однак, із змісту даних позовних вимог вбачається, що вони є взаємопов'язаними та випливають одна із одної.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку необхідно сплачувати судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративний позов було подано до суду першої інстанції у 2017 році.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано: фізичною особою слід сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць станом на 01 січня 2017 року - 1600 грн. 00 коп.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру до суду першої інстанції становить 640 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Враховуючи вищевказане керуючись ст.ст.159, 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Департаменту організаційної роботи Харківської міської ради задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017р. по справі № 644/2440/17 змінити в частині стягнення судових витрат, а саме, замість 1600 грн.00 коп. стягнути з Департаменту організаційної роботи Харківської міської ради судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, кодбанку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

В іншій частині постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2017р. по справі № 644/2440/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 липня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.