Справа № 242/4224/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (далі - УПФУ), в якому просив визнати неправомірними дії УПФУ щодо відмови у призначенні йому пенсії; скасувати рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії від 19 серпня 2016 року; зобов'язати УПФУ зарахувати до страхового та пільгового стажу періоди його роботи з 20 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року, з 1 квітня 2003 року по 29 січня 2004 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 12 серпня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що має право на призначення і виплату спірної пенсії, однак відповідач не зарахував до пільгового стражу його роботи спірні періоди, чим порушив його права, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, позов задоволено частково: визнано неправомірними дії УПФУ та скасовано рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії від 19 серпня 2016 року ОСОБА_1; зобов'язано УПФУ зарахувати до страхового та пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 періоди його роботи з 20 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року, з 1 квітня 2003 року по 29 січня 2004 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 12 серпня 2016 року.

У касаційній скарзі УПФУ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, в частині задоволених вимог, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з наступного.

Позивач 12 серпня 2016 року звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії. Відповідач своїм рішенням від 19 серпня 2016 року у призначенні пенсії відмовив у зв'язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах, не зарахувавши до пільгового стажу роботи спірні період через відсутність довідок, підтверджуючих зайнятість ОСОБА_1 протягом повного робочого дня з пільговим характером роботи.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Згідно зі статтею 3 Закон України «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за ;угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України. (Пункт «а» статті 3 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3284-12 від 17 червня 1993 року).

Статтею 14 зазначеного Закону передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Документами, що додаються до заяви про призначення пенсії є: а) довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера заявнику. За документ, що засвідчує відсутність у заявника ідентифікаційного номера для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні державні органи та мають відмітку у паспорті, береться копія сторінки паспорта з відміткою про те, що особа має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера; б) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 1 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію (далі - відділ персоніфікованого обліку), додає довідку із бази даних системи персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом про трудову діяльність є трудова книжка.

Відповідно до пункту 10 чинного Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до оформлених належним чином записів трудової книжки БТ-ІІ № 3865108 позивач з 20 квітня 2001 року по 31 березня 2003 року та з 1 квітня 2003 року по 29 січня 2004 року працював у якості проходчика підземного з повним робочим днем в шахті

Проаналізувавши наведені положення законодавства в контексті встановлених обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що до пільгового стажу зараховується робота працівників, які зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах.

Ураховуючи викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України (підпис) М.І. Мойсюк