Справа № 523/6042/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/6042/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Виноградова Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась д Суворовського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Суворовського об'єднаного управління ПФУ в м. Одесі, в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення відповідача від 23.11.2016 року №156 «Про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.02.2008 року у розмірі 90% з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно з довідкою, виданої ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 31.08.2016р. №19430/П/15-53-05-26 з виплатою фіксованої індексації пенсії без зміни базового місяця індексації пенсії наростаючим підсумком - жовтень 2009р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено в перерахунку пенсії з включенням до неї сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року (ухваленою в порядку ст.183-2 КАС України) у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 06.06.2017 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2017р. та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 з 19.07.2004р. перебуває на обліку в Суворовському об'єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі та одержує пенсію з по інвалідності в розмірі 90% від заробітку у відповідності до Закону України «Про державну службу».

18.11.2016р. позивачка звернулася до відповідача із заявою, до якої додала довідку про заробітну плату, видану ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області від 31.08.2016р. №19430/Ч/15-53-05-26, та просила провести їй перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

23.11.2016р. Управління своїм рішенням №156 відмовило їй у задоволені її вимоги посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УІІІ та на Закон України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015р., який чинний з 01.05.2016р.

Не погоджуюсь з такою відмовою відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, а також відповідно, з правомірності дій та рішень відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими та не заснованими на законі, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно, дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченим законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Так, судовою колегією встановлено, що позивачка 25.04.2017р. звернулася до суду із даним позовом про перерахунок пенсії за період з 01.02.2008р., т.б. з пропуском 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду, що передбачений ч.1 ст.99 КАС України, у зв'язку з чим, позовні вимоги, які заявлені поза межами цього строку суду 1-ї інстанції належало залишити без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

А згідно із ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, за таких підстав, судова колегія, враховуючи вимоги ст.ст.5,99,100 КАС України, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії за період з 01.02.2008 року по 24.10.2016 року належить залишити без розгляду.

Що ж стосується решти позовних вимог, т.б. перерахунку пенсії за період з 25.10.2016 року, то колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Так, як слідує зі ст.37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Отже, з наведених вище положень діючого законодавства вбачається, що матеріальна допомога і індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Разом з тим, ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та індексація включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Так, як вбачається з матеріалів справи та довідки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 31.08.2016р. №19430/П/15-53-05-26 про складові заробітної плати, позивачка отримувала «інші виплати» на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, згідно відповіді Суворовського об'єднаного управління ПФУ в м. Одесі від 09.12.2016р., позивачка при переведенні на пенсію по інвалідності пенсію в розмірі 90% від заробітку у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Далі, пенсія перераховувалась згідно поданих довідок про заробітну плату у зв'язку із підвищенням окладу працюючого головного державного податкового ревізора-інспектора відділу дослідчих перевірок в СПДІ у Приморському районі станом на 01.11.2004р. та станом на 01.01.2005р., та згідно особистих заяв та наданих до них довідок про заробітну плату пенсію було перераховано з 01.06.2007р та з 01.02.2008р.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у перерахунку пенсії з урахуванням таких виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, надбавки (винагороди) за вислугу років, відповідач діяв усупереч законодавству України.

При цьому, необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання вже неодноразово була викладена в рішеннях як Вищого адміністративного Суду України від 20.04.2017р. по справі №К/800/12652/17, від 26.04.2017р. по справі №К/800/13846/17, від 25.05.2017р. по справі №К/800/17502/17 так і Верховного Суду України, зокрема, в ухвалах від 28.05.2013р. по справі №21-97а13, від 04.03.2014р. по справі №21-3а14.

До того ж, судова колегія звертає увагу ще й на те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи грубо порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, за вказаних обставин та враховуючи, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.ст.11,202,203 КАС України, вважає за необхідне, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення вимог позивача та залишення частини позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст.100,195,197,198,202,203,205,207,254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо перерахунку пенсії за період з 01.02.2008 року по 24.10.2016 року - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 23.11.2016 року №156 «Про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»».

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.10.2016 року у розмірі 90% з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно з довідкою, виданої Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 31.08.2016 року №19430/П/15-53-05-26.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко