Справа № 806/1104/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м.Житомир справа № 806/1104/17

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 16.02.2017, № від 04.10.2016,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Україна" звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 16.02.2017 за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 40001,40 грн. та № від 04.10.2016 за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4592,61 грн.

Протокольною ухвалою від 30.05.2017 замінено позивача по справі правонаступником Приватним акціонерним товариством "Екотекстиль".

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що контролюючим органом були проведені камеральні перевірки Приватного акціонерного товариства "Україна" з питань своєчасності сплати податку на додану вартість по податковій звітній декларації за № від 18.08.2016 та з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по земельному податку за липень місяць 2016 року, за результатами яких відповідачами складено акти №88/06-30-12-01-31 від 03.02.2016 та №5379/06-25-12-03 від 28.09.2016. На підставі зазначених актів контролюючими органами винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які позивач вважає необґрунтованим. Зазначає, що перерахування сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість та сплата податкового зобов'язання по земельному податку проводилися своєчасно, в операційний час. Що стосується проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система, тобто ПАТ "Мегабанк". Вказує, що податковим органом було неправомірно винесені податкові повідомлення-рішення № від 16.02.2017 та № від 04.10.2016.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування останніх вказав, що під час перевірки встановлені факти несвоєчасної сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів по податковій звітній декларації за № від 18.08.2016 та несвоєчасно сплачено земельний податок за липень 2016 року, при цьому документів, які б спростували встановлені в ході перевірки порушення платником податку не надано.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету по податковій звітній декларації № НОМЕР_1 від 18.08.2016.

За результатами перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області складено акт №88/06-30-12-01-31 від 03.02.2016 (а.с.8).

Згідно акту перевіркою були встановлені порушення:

- п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, в результаті чого позивачем не сплачені у встановлений законом термін податкове зобов'язання по податку на додану вартість визначені згідно податкової декларації № від 18.08.2016.

За результатами проведеної перевірки та на підставі вказаного акту Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.02.2016, яким позивачу визначено грошове зобов'язання в сумі 40001,40 грн. (а.с.9).

Крім того, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по земельному податку за липень 2016 року.

За результатами перевірки Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області складено акт №5379/06-28-12-03 від 28.09.2016 (а.с.8).

Згідно акту перевіркою були встановлені порушення:

- п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, в результаті чого позивачем несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку за липень 2016 рік.

За результатами проведеної перевірки та на підставі вказаного акту Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.10.2016, яким позивачу визначено грошове зобов'язання в сумі 4592,61 грн. (а.с.11).

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленням-рішеннями, вважаючи їх необґрунтованими, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно до пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1. ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно п.288.7 ст.288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

За правилами п.285.1 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Україна" і Житомирським центральним регіональним відділенням ПАТ "Мегабанк" (надалі- Банк) укладено Договір банківських рахунків №10-423 (надалі-Договір) та Додаткову угоду до вказаного договору (а.с.12-14).

Відповідно до п.1.1. цього ОСОБА_3 зобов'язується приймати та зараховувати на рахунки, відкриті ПАТ "Україна" грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування та видачу відповідних сум з рахунків, та проведення інших операцій за рахунками відповідно до умов цього ОСОБА_3.

Пунктом 2.4.2. цього ОСОБА_3 передбачено, що ОСОБА_3 зобовязується виконувати платіжні доручення Клієнта з урахуванням сум, що надходять на його рахунки протягом операційного дня (поточні надходження) за умови надання всіх необхідних документів.

Згідно п.1.3.1. Додаткової угоди до договору банківських рахунків №10-423 від 21.08.2013 Клієнт за допомогою СИСТЕМИ формує електронні розрахункові документи, підписує їх ЕЦП і відправляє в ОСОБА_3 на сервер СИСТЕМИ в операційний час, визначений Банком.

Відповідно до п.2.5. Додатку №1 до договору банківських рахунків №10-423 від 21.08.2013 проведення розрахунків здійснюється в операційний час з 9.00-16.00.

В матеріалах справи міститься витяг з протоколу Системи за 30 серпня 2016 року, з якого вбачається, що ПАТ "Україна" з метою сплати узгоджених грошових зобовязань створено в СИСТЕМІ дистанційного обслуговування електронні платіжні документи (платіжні доручення) №3016, №509, №3011 від 30.08.2016 щодо сплати податку на додану вартість і плати за землю підписано ключами електронного цифрового підпису та відправлено на опрацювання до банку 30.08.2016 об 11:59:02 і прийнято СИСТЕМОЮ 30.08.2016 об 11:59:06 (а.с.16-20).

Згідно п. 1.30 ст. 1 Законі України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 № 2346-ІІІ (далі - Закон про платіжні системи) платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Згідно п.22.6 ст.22 вказаного Закону, обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізично особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Пунктом 22.7 цієї статті передбачено, що у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Так, з листа ПАТ "Мегабанк" №13-5248 від 30.06.2017 вбачається, що 30.08.2016 банк отримав платіжні документи ПАТ "Україна" на перерахування грошових коштів для сплати податків та зборів. Проте, зазначені документи містили помилки в електронному цифровому підписі, що позбавило ОСОБА_3 можливості ідентифікувати платника. Банк повідомив клієнта про необхідність виправлення помилок. Оскільки до кінця операційного часу 30.08.2016 документи не були переоформлені, платіж було здійснено наступного дня згідно платіжних доручень від 31.08.2016 (а.с.115).

З огляду на викладене, спростовується твердження позивача, що несвоєчасний переказ коштів відбувся з вини банку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ПАТ "Україна" (ПАТ"Екотекстиль") несвоєчасно сплатило узгоджену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковій декларації № від 18.08.2016 та із земельного податку за липень 2016 рік.

Згідно п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, правопорушення, відповідальність за яке визначено пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає у несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, податкові повідомлення-рішення № від 16.02.2017 за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 40001,40 грн. та № від 04.10.2016 за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4592,61 грн. є такими, що винесені відповідачами правомірно, у межах повноважень, наданих законодавством України.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідач діяв правомірно, у межах, в спосіб та на підставах, визначених чинним законодавством при винесенні оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 11 липня 2017 р.