Справа № 214/2621/17(2-а/214/173/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2017 рокусправа № 214/2621/17(2-а/214/173/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьовоъ Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року по справі № 214/2621/17 (2-а/214/173/17) за позовом ОСОБА_1 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила:

-визнати неправомірним та скасувати рішення комісії Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області для розгляду питань, пов'язаних із призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій №13 від 30.03.2017р. щодо відмови їй у призначені пенсії за вислугою років;

-зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати період з 01.02.2005р. по 05.08.2009р. позивача на посаді практичного психолога в КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс», який 08.07.2005 року було перейменовано на «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» до спеціального стажу роботи для призначення пенсії за вислугою років та призначити їй пенсію за вислугу років з дня звернення - 27 березня 2017 року (а.с. 2-5).

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року позовні вимоги задоволено (а.с. 41-44).

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і прийняти нове рішення, котрим відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 47-49).

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що для можливості зарахування періоду роботи з 01.02.2005 року по 05.08.2009 рік на посаді практичного психолога в КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс» до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 необхідно було надати до управління довідку, в якій було б зазначено до якого типу навчального закладу відноситься зазначений комплекс (а.с. 48).

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 60-61). За приписами ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційних вимог, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27 березня 2017 року позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо призначення їй пенсії за вислугу років (а.с. 9-10).

30 березня 2017 року рішенням, оформленим протоколом №13, відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії по вислузі років. Своє рішення відповідач обґрунтовує відсутністю у позивача необхідного стажу роботи на відповідних посадах. Також, зазначено, що для з'ясування можливості зарахування періоду роботи з 01.02.2005р. по 05.08.2009р. на посаді практичного в КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс», до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 необхідно було надати до управління довідку, в якій зазначено до якого типу навчального закладу відноситься зазначений комплекс (а.с. 11-12).

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою скасувати рішення та зобов'язати відповідача здійснити певні дії.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві в зарахуванні періоду роботи з 01.02.2005р. по 05.08.2009р. на посаді практичного психолога в КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс», який 08.07.2005р. було перейменовано на «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з ст. 52 зазначеного Закону право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55. Зазначений пунктом передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2016 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 25 років 6 місяців (абзац перший та другий пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до абз. 11, 12 п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту (55 років), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту (станом на 1 квітня 2016 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 25 років 6 місяців).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з відомостей трудової книжки позивача, ОСОБА_1, працювала:

-з 01.06.1992 р. по 31.01.2005р. - на посаді медсестри травматологічного відділення в КЗ «Міська лікарня №5»;

-з 01.02.2005р. по 05.08.2009р. - на посаді практичного психолога в КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс», який 08.07.2005 року було перейменовано на «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей»;

-з 06.08.2009 року по 01.01.2016 року та по теперішній час - на посаді сестри медичної поліклініки диспансерного відділення в Обласному комунальному закладі «криворізький протитуберкульозний диспансер №2», який 03.02.2012 року перейменовано в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» Дніпропетровської обласної ради» (а.с. 6-8).

Отже, спеціальний стаж позивача на час звернення її з позовом становить 29 років 11 місяців 27 днів, що підтверджується відомостями трудової книжки позивача (а.с. 6-8).

Судом встановлено, що спірним періодом в даних правовідносинах є період роботи позивача з 01.02.2005р. по 05.08.2009р. - на посаді практичного психолога в КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс», з даного питання колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту довідки від 05.09.2016р. №К-164/070 виданої відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_1 в тому, що вона працювала на посаді практичного психолога в КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс» з 01 лютого 2005 року по 05 серпня 2009 року. У вказаний період заклад був підпорядкований відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, який в свою чергу підпорядкований управлінню освіти і науки виконкому Криворізької міської ради та Міністерству освіти і науки України (а.с. 13).

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови Кабінету міністрів України від 04.11.1993 р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років» право на пенсію за вислугою років мають практичні психологи в таких закладах освіти: дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники-розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки.

Колегією суддів встановлено, що згідно зі статутом КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс» створений на підставі рішення Криворізької міської ради №404 від 26.04.2000р. «Про створення комунального закладу «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс» на базі майна ліквідованої Криворізької початкової загальноосвітньої шкоди-інтернату для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без батьківського піклування (п.1.1).

Пункт 1.5 зазначеного статуту КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» є правонаступником всіх прав та обов'язків КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс». Даний Центр є закладом соціального захисту, створений для тривалого стаціонарного перебування дітей віком від 6 до 18 років, які опинись у складних життєвих обставинах, надання їм комплексної соціальної, психологічної, педагогічної, медичної, правової та інших видів допомоги (а.с. 14-29).

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», відповідно до кваліфікації видів економічної діяльності (87.90) - надає інші послуги догляду із забезпеченням проживання (основний) (а.с. 30).

Таким чином, встановлені обставини справи під час апеляційного перегляду, дають підстави колегії суддів погодитись з висновком суду першої інстанції, що КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», є правонаступником КЗ «Навчально-виховний дитячий соціально-реабілітаційний комплекс», який, в свою чергу, був створений на базі майна ліквідованої Криворізької початкової загальноосвітньої шкоди-інтернату для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без батьківського піклування. Відповідно до статуту в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» тривало стаціонарно перебувають діти віком від 6 до 18 років, де отримують медичне обстеження, лікування та освіту.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року по справі № 214/2621/17 (2-а/214/173/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст рішення складено - 07 липня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова