Справа № 334/1162/17
Суддя: Дубина Л. А.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.06.2017
Справа № 334/1162/17
Провадження № 2-а/334/276/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Адаменко К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

23.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в якому просить суд визнати рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три останні роки (2014-2016), що передують року звернення за призначенням пенсії , протиправним та скасувати його; зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити йому пенсію за віком з 25.01.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з 16.10.1993 року і йому було призначено пенсію за віком на пільгових у мовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХП.

Після досягнення 60-річного віку позивач набув право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV

25.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з особистою заявою про призначенням пенсії за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст. 40 Закону України №1058-ІV із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення.

Рішенням від 06.02.2017 року №206 Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя відмовлено у призначенні такої пенсії, пославшись на відсутність законних підстав для призначення пенсії.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просить вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону.

Крім того, у позові вказує, що після призначення йому пенсії на пільгових умовах він продовжував працювати до 18.03.2015 року та сплачував страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування і до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Позивач у судове засідання не зявився, у заяві до суду просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

У письмових запереченнях на позов проти заявлених вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволені.

У письмових запереченнях зазначає, що позивачу 16.10.1993 року йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «,» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», яка p 01.01.2004 року була перерахована за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому законних підстав для призначення, нарахування та виплати позивачу пенсії відповідно до ст.. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують звернення з заявою про призначення пенсії за віком не має.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними доказами і матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані докази , оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом установлено, що ОСОБА_1 16.10.1993 року призначено пенсію за віком за Списком №12 на підставі його особистої заяви, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

16.10.1998 року ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і 25.01.2017 року звернувся до УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням за віком.

Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя листом від 06.02.2017 року № 812/02 і рішенням №206 від 06.02.2017 року відмовило у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах, посилаючись на те, що він вже отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон України №1058-ІV), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у звязку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообовязкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою зокрема є п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788- XII (далі - Закону України №1788- XII), відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Так, позивачу 16.10.1993 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) відповідно до п. «б» ст.13 Закону України №1788- XII.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №1058-ІV (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України № 1058-ІV (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за цим законом) розмір пенсії за віком визначається за формулою:П = Зп * Кс, де:П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України №1788- XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії на пільгових умовах позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року №К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року №К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обовязковою для всіх судів України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя неправомірно було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком. За таких умов позовні вимоги ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», про перерахунок та виплати різниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 17, 18, 86, 158-163, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позовОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 - пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах з 25 січня 2017 року відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014,2015,2016 рр.), провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Дубина Л. А.