Справа № 823/736/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року справа № 823/736/17

09 год. 18 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника позивача ОСОБА_2 - за довіреністю, представника відповідача Євтушенко О.П. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області щодо відмови у видачі довідки ОСОБА_1 про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС м. Чорнобиль;

- зобов'язати управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС м. Чорнобиль з 06 червня по 25 червня 1986 року без її виплати, з урахуванням доплати за виконання службових обовязків в стані бойової готовності в зоні відчуження в сумі 568,90 карб, обрахувати 20 днів в чотирикратному розмірі в сумі 320,00 карб. та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 80,00 карб., про що винести наказ та видати довідку про заробітну плату за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС м. Чорнобиль, при цьому заробітна плата має складати 968,9 карб.;

- допустити постанову суду до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 06 червня по 25 червня 1986, належить до 1-ї категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вважає дії відповідача неправомірними, посилається на те, що розрахунок грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 06 червня по 25 червня 1986 року не відповідає фактичним обставинам, оскільки відповідачем не враховано положення окремих нормативно-правових актів.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Представник відповідача надав письмові пояснення, якими зазначив, що ОСОБА_1 відповідно довідки УМВС України в Черкаській області від 06.07.2016 № 14/8-227 в період з 06 червня по 25 червня 1986 року пребуваючи на посаді пожежного СВПЧ-2 УВС Черкаського облвиконкому в званні молодшого сержанта внутрішньої служби приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У 2014 році позивачу була видана довідка № 156 про підвищену заробітну плату в чотирикратному розмірі грошового забезпечення. При цьому, чотирикратний розмір включав у себе збережене та виплачене за червень 1986 року грошове забезпечення за основним місцем служби. 10.03.2017 позивач повторно звернувся до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області стосовно видачі довідки про розмір нарахованого грошового забезпечення за період службового відрядження та включення у вказаний розрахунок належного грошового забезпечення з урахуванням компенсації працівникам зведеного загону протипожежної служби за постійне перебування у стані бойової готовності.

Відповідачем надана відповідь від 17.03.2017 № 02-933/01-20, в якій вказується що у 2014 році на звернення позивача видано довідку від 07.10.2014 № 156 де відображено чотирикратний розмір грошового забезпечення, до розрахунку, якого включено, збережено та виплачено за червень 1986 року грошове забезпечення за основним місцем роботи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1.

Позивач проходив службу у складі Черкаського зведеного загону протипожежної служби МВС України в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС з 06 червня по 25 червня 1986 року, по 24 години на добу, у щоденному режимі роботи у три зміни по 8 годин, останні 16 годин виконував службові обов'язки в стані бойової готовності в пожежній частині м. Чорнобиль, що підтверджується довідкою від 26.02.208 № 9/0/42.

10.03.2017 позивач звернувся до начальника управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області щодо видачі довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС м. Чорнобиль.

Однак листом від 17.03.2017 № 02-933/01-20 у задоволенні вказаної заяви позивачу було відмовлено. У вказаному листі відповідач зазначив, що у 2014 році позивачу була видана довідка від 07.10.2014 № 156, де відображено чотирикратний розмір грошового забезпечення, до розрахунку якого включене у тому числі й збережене та виплачене за червень 1986 року забезпечення за основним місцем служби.

Не погоджуючись з такою відмовою та вважаючи за необхідне зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та видати довідку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Відповідно до листа Мінпраці України від 24.06.1997 №06-2601 необхідно було провести перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, при цьому донарахована зарплата не виплачується, а береться тільки для розрахунку розміру пенсії.

Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, з якої визначається пенсія складається з грошової виплати за перебування у резерві в стані бойової готовності та одноразової винагороди відповідно до наказу МВС СРСР від 26.05.1986 № 0149.

Абзацом першим пункту 1 наказу МВС СРСР від 17.05.1986 № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», було наказано, зокрема, міністру внутрішніх справ Української PCP дозволяти за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, що зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у III зоні небезпеки у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Тобто, грошове забезпечення за перебування у 30-км зоні Чорнобильської АЕС у резерві в стані бойової готовності має характер заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках в розумінні ч.1 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приписами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, установ та організацій, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» встановлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно у чотирьох-, трьох- і двукратному розмірах, понад середньомісячну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленому за місцем роботи.

Згідно з листа Держкомпраці СРСР від 02.10.1986 № 3310-БГ та вказівкою МВС СРСР від 21.10.1986 № 1/5725, працівникам зведеного загону протипожежної служби МВС України одна година перебування у 30-км зоні Чорнобильської АЕС у резерві в стані бойової готовності враховується як 1/3 робочого часу з виплатою за цей обліковий період одинарної тарифної ставки (посадового окладу) працівникам з числа начальницького складу й окладу за спеціальне звання.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність проведення відповідачем перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції з 06 червня по 25 червня 1986 року та визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської атомної електростанції.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.07.2014р. справа К/800/13796/13.

Суд також врахував, що Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_6 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства а не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, приймаючи рішення, суд зазначає, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача винести наказ в якому зазначити суми 568,90 карб, обрахувати 20 днів в чотирикратному розмірі в сумі 320,00 карб. та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 80,00 карб., з визначенням заробітної плати, яка має складати 968,9 карб. відносять до дискреційних повноваженнь відповідача, в які суд не може втручатись, а тому в цій частині адміністративний позов не підлягає до задоволення.

В частині вимоги позивача щодо допуску постанови до негайного виконання, суд керується положеннями статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено вичерпний перелік постанов суду, що підлягають негайному виконанню та постанов, які суд може звернути до негайного виконання. Рішення за результатами розгляду даної справи до вказаного переліку не віднесено, з огляду на що у суду відсутні підстави для звернення постанови до негайного виконання.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню лише в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської атомної електростанції та щодо зобов'язання управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи 20 днів в зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції з 06 червня по 25 червня 1986 року, з урахуванням чотирикратного розміру за перебування в ІІ зоні відчуження, доплати за виконання службових обов'язків у стані бойової готовності в зоні відчуження та збереженого заробітку за дні роботи в зоні відчуження та видати відповідну довідку ОСОБА_1 про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської атомної електростанції.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської атомної електростанції.

Зобов'язати управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи 20 днів в зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції з 06 червня по 25 червня 1986 року, з урахуванням чотирикратного розміру за перебування в ІІ зоні відчуження, доплати за виконання службових обов'язків у стані бойової готовності в зоні відчуження та збереженого заробітку за дні роботи в зоні відчуження та видати відповідну довідку ОСОБА_1 про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської атомної електростанції.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 29.06.2017.