Справа № 826/9049/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 липня 2017 року письмове провадження № 826/9049/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії»

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» (далі також - ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії», позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі також - ВДВС, відповідач) в якому просить: 1) визнати протиправними дії головного державного виконавця Мороз Лесі Євгенівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 травня 2016 року ВП №51255543; 2) визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 31 травня 2016 року ВП №51255543, винесену Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавче провадження ВП №51255543 було відкрито не за місцем реєстрації позивача та за виконавчим документом строк пред'явлення якого до виконання минув. Також позивач посилався на те, що відповідачем було порушено строк направлення оскарженої постанови.

Крім того, позивач зазначив, що державний виконавець не зазначив в постанові про відкриття виконавчого провадження інформацію, коли документ набрав законної юридичної сили.

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень та витребуваних копій матеріалів виконавчого провадження №51255543 не надав.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгенівни про відкриття виконавчого провадження від 31 травня 2016 року ВП №51255543 відкрито виконавче провадження за заявою Державної авіаційної служби України щодо примусового виконання постанови від 23 січня 2015 року №2253 про стягнення боргу у сумі 136 000,00 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки виконавче провадження ВП №51255543 було відкрито не за місцем реєстрації позивача та за виконавчим документом строк пред'явлення якого до виконання минув; крім того позивач посилався на те, що державний виконавець не зазначив в постанові про відкриття виконавчого провадження інформацію, коли документ набрав законної юридичної сили та на порушення строку направлення оскаржуваної постанови.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступних міркувань.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (надалі також - рішення).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частина друга статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 8 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, якщо він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов'язком державного виконавця.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частина друга статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частинами четвертою та шостою статті 129 Повітряного кодексу України штраф сплачується не пізніше п'ятнадцяти днів з дня вручення або отримання суб'єктом авіаційної діяльності надісланої копії постанови уповноваженого органу з питань цивільної авіації про накладення штрафу. У разі якщо штраф не сплачено у строки, встановлені частиною четвертою цієї статті, примусове виконання постанови про накладення штрафу здійснюється державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки спеціального строку набрання юридичної сили постановою про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації не встановлено, суд вважає, що вона набирає юридичної сили з моменту її прийняття та може бути пред'явлена до виконання по закінченню п'ятнадцятиденного строку з дня вручення або отримання суб'єктом авіаційної діяльності її копії.

При цьому відповідно до частин другої та третьої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що документ про примусове виконання - постанова Державної авіаційної служби України від 23 січня 2015 року №2253, поданий до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27 травня 2016 року, тобто з пропуском однорічного строку, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому дати набрання юридичної сили виконавчим документом державним виконавцем не зазначено.

Таким чином, у межах спірних правовідносин виконавчий документ пред'явлено після закінчення строку для пред'явлення до виконання, а пропущений строк поновленню не підлягає.

Частина перша статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи викладене, державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження, а повинен був відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, що вказує на протиправність дій щодо винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Крім того, суд вважає, що виконавчий документ пред'явлено до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання рішення, виходячи з наступного.

Позивач зазначає, що державний виконавець безпідставно визначив в постанові про відкриття виконавчого провадження місцезнаходження ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії» за адресою: місто Київ, вулиця Саксаганського, 112-а, чим порушив приписи статті 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Суд встановив, що місцезнаходженням ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії» є Російська Федерація, місто Москва, вулиця Арбат, 10, що підтверджується наявними у справі копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб за основним державним реєстраційним номером Публічного акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» від 14 квітня 2016 року 3599В/2016 та статуту ПАТ «Аерофлот-російські авіалінії», і вказано у виконавчому документі, що не підпадає під сферу діяльності державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

З огляду на викладене, суд вважає, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем за відсутності підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження», тому постанова державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. про відкриття виконавчого провадження від 31 травня 2016 року ВП №51255543 підлягає скасуванню як протиправна, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Крім того, суд погоджується із доводами позивача про несвоєчасне надіслання оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до частини п'ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг поштового зв'язку» від 05 березня 2009 року №270 (надалі також - Постанова №270) штриховий кодовий ідентифікатор - штрихова позначка, побудована за певними правилами і призначена для автоматичної ідентифікації реєстрованих поштових відправлень.

В матеріалах справи міститься копія конверту про відправлення поштової кореспонденції за штриховим кодом ідентифікатора: 072.

Як видно з інформації сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження поштових відправлень, оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження направлено позивачу лише 02 червня 2016 року, що не відповідає вимогам частини п'ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»; доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Стосовно дотримання строку звернення до суду Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина перша статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пунктом першим частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною п'ятою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (надалі також - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до положень статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документ.

Як зазначається позивачем та не спростовано відповідачем, копію оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження отримано уповноваженою особою ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» 06 червня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов у межах спірних правовідносин подано з дотриманням строку звернення, встановленого частиною другою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність дій щодо відкриття виконавчого провадження та відповідність оскаржуваної постанови вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгенівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 травня 2016 року ВП №51255543.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 31 травня 2016 року ВП №51255543, винесену Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій