Справа № 826/76/16
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/76/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично - збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд визнати протиправними дії відповідача з одностороннього припинення договору про визнання електронних документів від 19.12.2014 №191220141 та визнати протиправними дії щодо неприйняття та не реєстрації податкових документів; визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року разом із додатками такими, що подані у день її фактичного отримання відповідачем 21.12.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року позов задоволено; визнані протиправними дії відповідача з одностороннього припинення договору про визнання електронних документів від 19.12.2014 №191220141 (реєстраційний номер ); визнані протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» з податку на додану вартість за листопад 2015 року разом із додатками 1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)» та 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)»; визнано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року разом із додатками 1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)» та 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» такою, що прийнята Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 18 грудня 2015 року.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19.12.2014 між позивачем (платник податків) та Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві (ДПС) укладено Договір про визнання електронних документів №191220141, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу.

Як вбачається зі змісту договору, в якості місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично - збагачувальний комплекс «Донбасвуглепереробка» у розділі 7 зазначено: 03039, м. Київ, проспект Червонозоряний, буд. 119 літера Х, оф. 23.

Згідно матеріалів справи, 25 листопада 2015 року начальником ОУ ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві складено довідку №4120/1 про встановлення місцезнаходження платника податків ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка», в якій зазначено про те, що місцезнаходження платника податків не встановлено та/або встановлено, що суб'єкт господарювання зареєстрований на осіб, які до діяльності юридичної особи або фізичної особи - підприємця жодного відношення не мають, вжито всіх заходів, передбачених пунктом 4.13 розділу IV Положення.

Листом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 25.11.2015 №20369/10/26-50-10-02 позивача повідомлено про розірвання договору в односторонньому порядку. Як вбачається зі змісту вказаного листа та письмових заперечень відповідача, підставою для припинення договору в односторонньому порядку стало те, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, до реєстру внесено зміни щодо місцезнаходження ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка».

Також, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивачем 18 грудня 2015 року засобами електронного зв'язку в електронній формі до контролюючого органу було подано декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року з додатком 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» та додатком 1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість», що підтверджується копіями квитанцій №1.

Згідно квитанції №1 від 18.12.2015р вказана податкова декларація з додатками не прийнята контролюючим органом з посиланням на виявлені помилки «порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом від 10.04.2008 року №233, а саме: для платника . Можливо, не укладено договір про визнання електронної звітності»; відправник: «Єдине вікно подання електронної звітності Державної фіскальної служби України».

Внаслідок припинення дії договору в односторонньому порядку, податкові звітні документи не були прийняті контролюючим органом, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.

Згідно підпунктів 16.1.2 та 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У відповідності до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 року за №320/15011) затверджена Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

У пункті 1 розділу 2 вказаної Інструкції №233 передбачено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу криптографічного захисту інформації (КЗІ), керуючись цією Інструкцією та договором.

Пунктом 6 розділу 2 Інструкції №233 визначено, що для приймання податкових документів в електронному вигляді від платника податків орган ДПС повинен мати: програмне забезпечення приймання та обробки податкової звітності з засобами КЗІ; чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сфомовані акредитованим центром сертифікації ключів для органу ДПС.

Відповідно до положень розділу 6 Додатку І (примірний договір про визнання електронних документів) Інструкції №233 та розділу 6 договору від 19.12.2014 №191220141 договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації. У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що законодавством встановлені виключні випадки, які дають право податковому органу розірвати договір в односторонньому порядку, а саме: у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Відповідно до підпункту 16.1.11 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи-підприємця.

Місцезнаходженням юридичної особи відповідно до статті 93 ЦК України є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) у розумінні пункту 45.2 статті 45 ПК України є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно положень частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Згідно частини першої статті 18 зазначеного Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до частини десятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про зміну відомостей про юридичну особу, які відповідно до цього Закону зазначаються у виписці з Єдиного державного реєстру, державний реєстратор повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) заявнику виписку з Єдиного державного реєстру у день отримання від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України відомостей про внесення відповідних відомостей до відомчих реєстрів.

Як зазначено в листі ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 25.11.2015 №20369/10/26-50-10-02, підставою для розірвання договору в односторонньому порядку є неповідомлення підприємством органу ДФС про зміну податкової адреси, оскільки згідно довідки про встановлення місцезнаходження від 25.11.2015 №4120/1 місцезнаходження підприємства за податковою адресою не встановлено.

Разом з тим, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 01.12.2015 місцезнаходженням позивача є: 03039, м. Київ, Голосіївський район, проспект Червонозоряний, буд. 119 літера Х, офіс 23; статус відомостей про таку юридичну особу «підтверджено».

Також, те, що позивач знаходився за адресою: 03039, м. Київ, Голосіївський район, проспект Червонозоряний, буд. 119 літера Х, офіс 23 підтверджується договором оренди нерухомого майна від 01.12.2014 №1, який укладений між ТОВ «Червонозоряне» та ТОВ «Мегапром», який є засновником ТОВ «ЕЗК Донбасвуглепереробка», та договором суборенди, що укладений між ТОВ «Мегапром» та ТОВ «ЕЗК Донбасвуглепереробка» від 03.12.2014 №25, строком дії до 30.08.2017.

Крім того, в підтвердження здійснення управління та обліку саме з офісу розташованого за вищезазначеною адресою позивач надав витяг з протоколу обшуку офісного приміщення ТОВ «ЕЗК «Донбасвуглепереробка» від 03.11.2015, відповідно до даних якого вбачається, що з офісного приміщення вилучені предмети і документи.

Додатково на підтвердження податкової адреси позивачем надані листи-запити контролюючого органу про надання інформації, які підтверджують листування останнього з товариством, як з платником податків.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на момент розірвання договору до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві не надходило відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та фізичних осіб-підприємців щодо зміни місця знаходження даної юридичної особи, оскільки суб'єктом владних повноважень безпосередньо не надано доказів існування відомостей щодо зміни адреси місцезнаходження позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідачем протиправно розірваний в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів від 19.12.2014 №191220141.

Відповідно до положень пунктів 201.14 та 201.15 статті 201 ПК України платники податку на додану вартість зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Положеннями пунктів 49.1 та 49.2 вказаного Кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пунктів 48.2, 48.3 та пункту 48.4 статті 48 ПК України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Згідно підпункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48 ПК України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

У відповідності до пункту 48.7 вказаної статті ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п. 49.8).

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.9).

Згідно пункту 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до підпункту 49.11.1 пункту 49.11 статті 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, зокрема, у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Положеннями пунктів 49.12 та 49.13 статті 49 ПК України визначено, що у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право, зокрема, оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено, що подана позивачем податкова звітність заповнена з порушенням, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправним дії відповідача щодо відмови у прийнятті податкової звітності та вирішив визнати її такою, що прийнята контролюючим органом у день подання.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 29.06.2017 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.