Справа № 760/22020/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача Краєвого Т.О.,

представника відповідача Тарасенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання дій протиправними та зобо`язання вчинити певні дії, -

В СТ А Н О В И В :
В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати протиправними дії останнього щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням інвалідності ІII групи, що настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та покладання на відповідача обов`язку призначити та виплатити одноразову допомогу у відповідності до перелічених законодавчих актів, мотивуючи свої вимоги наступним.

З вересня 1982 по листопад 1984 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, зокрема з 02 травня 1983 по 04 листопада 1984 учасник бойових дій на території Республіки Афганістан.

З 02 квітня 2015 року йому встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з травмою, контузією та наслідками і захворюваннями пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

Відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 звернувся до Київського міського військового комісаріату, з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Останній направив подані документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Міністерство оборони України згідно Витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністром оборони України від 19 серпня 2016 року № 72, відмовило у такій виплаті, мотивуючи тим, що розглянувши подані документи комісія дійшла висновку про необхідність направлення на доопрацювання документів, оскільки в наданих документах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідність військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідність звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499.
Представник відповідача в судовому засіданні притримувалася такої самої позиції, стверджуючи, що Міністерство оборони не має законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги позивачу на підставі вищезазначених положень закону і постанови Кабінету Міністрів України. Посилався на відсутність документів підтверджуючих отримання поранення, відсутність рішення, щодо відмови у виплаті, непідсудність даної категорії справ районному суду як адміністративному, необхідності залучення до справи в якості належного відповідача Київський міський військовий комісаріат, стверджував що суд взагалі не може зобов`язувати відповідача здійснювати нарахування та виплати.
У судовому засіданні представник позивача підтвердив позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, додатково вказав щодо способу відновлення порушеного права, з посиланням на позицію Конституційного суду України, Верховного суду України, Вищого адміністративного суду України та судової практики Європейського суду з прав людини.

Окремо представник відповідача зауважила, що відповідач не приймав рішення щодо відмови позивачу у виплаті такої допомоги, а повернув документи позивача військомісаріату на доопрацювання.

На питання, яким нормативно-правовим актом передбачена можливість повернення документів на доопрацювання Міністерством оборони України представник відповідача відповіді не надала.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з вересня 1982 по листопад 1984 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР, зокрема з 02 травня 1983 року по 04 листопада 1984 року - учасник бойових дій на території Республіки Афганістан.
З 02 квітня 2015 року йому встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з травмою, контузією та їх наслідками і захворюваннями пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велись бойові дії, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0417773.
За наслідками звернення позивача до Київського міського військового комісаріату із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідністю ІІІ групи, останнім, подані документи були направлені на розгляд до Міністерства оборони України.
Міністерство оборони України у відповідності до Витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністром оборони України від 19 серпня 2016 № 72, фактично відмовило у такій виплаті, сформулювавши це таким чином, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність направлення на доопрацювання документів, оскільки в наданих документах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідність військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідність звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499.
З даного приводу слід зазначити наступне.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно п.«б» ч.1 ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІII групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону)
Згідно п. 7 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовслужбовців та членів їх сімей» - якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Тобто, право вибору підстав для виплати одноразової грошової допомоги, належить саме позивачу, а не дане право вибору підстав для виплати належить відповідачу.
У відповідності до ч.9 ст.16-3 вищезазначеного Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Підпунктом 1 п.6 вказаного Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.
При цьому, згідно п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Наведені норма не містять посилань на встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин під час первинного чи повторного огляду медико-соціальною експертною комісією.
Як вбачається з матеріалів справи, ІІІ група інвалідності ОСОБА_1 встановлена 02 квітня 2015 за наслідками повторного огляду та причиною інвалідності є мінно-вибухова травма, контузія головного мозку її наслідки і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Слід наголосити, що отримання даного поранення, яке стало причиною встановлення інвалідності, підтверджено записом в послужному списку позивача, доданому до позову, зокрема «контузія 31.05.1983 г. при подрыве БМП».
Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Зазначене положення відображено також в п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Разом з тим, матеріали справи не містять, а відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС України не надано до суду доказів, що позивач звертався до уповноважених органів із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги при встановленнях йому попередніх інвалідностей та отримував її.
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року №1331;
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Оскільки інвалідність третьої групи позивачу встановлено після звільнення з військової служби та набранням чинності Законом України від 04 липня 2012 року №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, що визначають розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги, інвалідність настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, суд погоджується з доводами позивача про наявність у нього право на отримання одноразової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто станом на 02 квітня 2015, передбаченого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року.
Аналогічна практика розгляду даної категорії справ спостерігається в ухвалах ВАС від 22 травня 2014 року у справі № К/800/62429/13, від 09 червня 2015 року у справі №К/800/19036/15, а також постановах ВСУ від 10 червня 2014 року у справі № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року у справі № 21-183а13, а останні, в свою чергу, не можуть бути залишені поза увагою суду в силу положень ст. 224-2 КАС України.
Окрім вищезазначеного в Постанові Верховного суду України від 21 квітня 2015 року в справі № 21-135а15 винесеній з розгляду аналогічної справи, визначено, що виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
З врахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто на 02 квітня 2015 року.
Щодо твердження відповідача, про те, що позивачем не надано документів підтверджуючих отримання поранення, травми які призвели до встановлення інвалідності слід зазначити наступне.
До позову додано пакет документів, який був наданий відповідачу разом з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, зокрема надано і послужний список з особової справи позивача. Так, у п. 14 даного списку, яким регламентовано фіксування отриманих травм, поранень під час проходження військової служби у позивача мається запис «контузія 31.05.1983 при подрыве БМП».
Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 при поданні заяви на виплату одноразової грошової допомоги особа, подає документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем надано повний пакет документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а також і належний документ, що підтверджує отримання поранення, травми при проходженні військової служби, яким є послужний список з особової справи позивача. В даному випадку, суд звертає увагу також на те, що даний список перебуває на зберіганні в особовій справі позивача а остання зберігається у відповідача.
Аналогічна практика розгляду даної категорії справ спостерігається в ухвалах ВАС, зокрема в ухвалах від 21 листопада 2016 року в справі № К/800/31484/16 та від 22 січня 2015 року в справі № К/800/7338/13.
Відносно твердження відповідача, про те, що рішення не приймалось та сама відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відсутня а документи направлені на доопрацювання, слід зазначити наступне.
Позивач у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» подав передбачений пакет документів уповноваженому органу, яким є Київський міський військовий комісаріат.

Відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, виходячи з наведеного, Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку; повернення ж документів на доопрацювання за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу даним Порядком не передбачено, а тому повернення Міністерством оборони України документів позивача на доопрацювання суперечить зазначеним вище вимогам закону.
В той же час, суд вважає за необхідне зупинитися з урахуванням редакції визначених позивачем позовних вимог на резолютивній частині постанови суду в контексті дискреції повноважень.

Так, принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням є здійснення правосуддя.

Судовим розглядом встановлено, що рішення компетентного органу Міністерством оборони України по вищезазначеному питанню не приймалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Контитуцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним нормам Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не доведено, що останній діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи, питання дискреційності повноважень, суд акцентує увагу сторін на тому, що суд не може перебирати на себе функції такого органу як Міністерство оборони України та зобов`язувати приймати таке конкретне рішення. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, зобов`язавши відповідача розглянути питання щодо призначення та виплатипозивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення.

Також, суд вважає неспроможними посилання представника відповідача на необхідність відмови в задоволенні позову з тих підстав, що рішення про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги безпосередньо Міністерством оборони України не приймалося, що свідчить, за переконанням представника відповідача, про те, що Міністерством оборони України ймовірно не вчинено жодних протиправних дій відносно позивача. Саму заяву про виплату такої одноразової грошової допомоги позивач також адресував безпосередньо Міністерству оборони України через військовий комісаріат, а відповідно до ч.6 ст.16-3 Закону обов`язок щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги покладено на Міністерство оборони України, відтак фактично йдеться про відмову у нарахування та виплаті допомоги саме з боку відповідача.

Аналогічної правової позиції притримується і ВАС України в постанові від 15.10.2015 у справі №К/800/26489/15.

Відносно твердження відповідача щодо підсудності даної категорії справ окружному адміністративному суду, то тут слід зазначити наступне, у відповідності до ч. 4 ст. КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена ким кодексом.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено передусім підстави соціального захисту останніх, інвалідність яких настала після звільнення з військової служби.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи викладене, суд вважає, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та про зобов`язання якої ставить питання позивач, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому КАС України.

Аналогічна точка зору викладена в Ухвалах ВАС України від 21 жовтня 2015 в справі № К/800/15929/15 та від 29 жовтня 2015 в справі № К/800/62719/13, що знову ж таки, в силу ст. 224-2 КАС України не може бути залишено поза увагою суду.

Щодо твердження відповідача про залучення до участі в справі в якості відповідача (третьої особи без самостійних вимог) Київський міський військовий комісаріат, то суд зазначає наступне.

Київський міський військовий комісаріат прав чи законних інтересів позивача не порушував, будь яких вимог до нього позивачем не заявлено. Суд вважає, що в даних спірних правовідносинах комісаріат виконав в повній мірі всі покладені на нього законодавством обов`язки та вимоги, і окрім того будь яких наслідків, що можуть настати та порушити права комісаріату, приймаючи судом в даній справі рішення, для останнього не настануть, а тому твердження відповідача про залучення до участі в справі є безпідставними, і суд їх розцінює як спробу затягування строків розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплатиОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» в розмірі встановленому законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. В разі відсутності осіб, які приймали участь у справі. Протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.С.Кицюк