Справа № 391/122/17 (2-а/391/12/16)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2017 рокусправа № 391/122/17 (2-а/391/12/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року у справі № 391/122/17 (2-а/391/12/16) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання відмови і протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій., -

В С Т А Н О В И Л А :

До Компаніївського районного суду Кіровоградської області 6 березня 2017 року звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, у якому просить визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області щодо виплати йому 920 грн. щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому 4730 грн., щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що станом на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що має позивач статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії МВ № 016094 від 20.10.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, в тому числі згідно статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій.

Із письмової відповіді Управління соціального захисту населення Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області за № 01-245 від 24.02.2017 року та № 01-270 від 01.03.2017 року позивачу ОСОБА_1, вбачається, що відповідач проводить нарахування і виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня враховуючи положення не лише Закону № 3551-XII, але й Закону України «Про державний бюджет»на відповідний рік, Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141та іншими нормативно-правовими актами. Так, згідно прийнятих Урядом рішень виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня передбачена, а саме:

Учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (який на момент ув»язнення не виповнилось 18 років) в»ягням концентраційних таборів, Ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків у 2016 році 920 гривень.

Враховуючи вищевикладене позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, у зв'язку з відсутністю у Державному бюджеті України на 2016 рік видатків на здійснення доплати разової грошової допомоги до 5 травня.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на отримання грошової допомоги до 05 травня, визначені та закріплені в Законі України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно з статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повязується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Згідно з прийнятим 25 січня 2012 року рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012, яким встановлено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються Законами України, а також нормативно-правовими актами відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У 2016 році виплата допомоги позивачу здійснювалась згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, якою встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення звязку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі Великода проти України, яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держав.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідачем правомірно нараховано та виплачено позивачу щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 183-2, 195, 197, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року у справі № 391/122/17 (2-а/391/12/16) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник