Справа № 766/419/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/419/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Гаврилов Д.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Федусика А.Г.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 січня 2017 року ОСОБА_2 ( далі ОСОБА_2, позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (ГУПФУ в Херсонській області, відповідач), в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови у видачі їй довідок про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію з усіма їх складовими, у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 та Постанови КМУ від 06.04.2016 року №292 та зобовязати відповідача видати такі довідки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ГУПФУ в Херсонській області було відмовлено у видачі довідок про заробітну плату, що подаються для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, з посиланням на відсутність законодавчих підстав. Вважає такі дії відповідача неправомірними та незаконними та такими, що порушують її права.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

21.11.2016 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про видачу довідки про складові заробітної плати у відповідності до постанови КМУ від 06.04.2016 року №292 "Деякі питання оплати праці державних службовців".

Листом від 22.11.2016 року ГУПФУ в Херсонській області відмовлено ОСОБА_2Ю у видачі зазначеної довідки, з посиланням на втрату чинності правовими нормами, які передбачали здійснення перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року було врегульоване нормами Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу".

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що постановою № 1013 виключено п. 4 постанови № 865 щодо визначення заробітної плати для перерахунку пенсії та виключено норму щодо перерахунку пенсій з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Також відповідно до змін, внесених згідно з постановою правління Пенсійного фонду України № 15-2 від 04.07.2016 року "Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1", довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію виключено, отже підстави для видачі довідки і перерахунку пенсії відсутні

Колегія суддів вважає даний висновок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В апеляційній скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу " від 16.12.1993 року (в редакції чинній на час призначення пенсії позивача) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не меншу 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 відсотків посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

16.01.2003 року Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року був доповнений ст.37-1, яка в редакції до 01.01.2015 року передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З наведених норм убачається, що законодавцем було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України " №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, були внесені зміни до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року і викладено статтю у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Зазначені зміни Конституційним судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися, а тому є чинними.

Постановою №1013, яка діє з 15.12.2015 року, були врегулюванні лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до змін, внесених згідно з постановою правління Пенсійного фонду України № 15-2 від 04.07.2016 року "Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1", довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію виключено.

Таким чином, єдиним правовим документом, який встановлював правові підстави для видачі запитуваної позивачем довідки була постанова № 865, яка не лише зазнала змін в частині виключення механізму отримання довідки для перерахунку пенсії з 01.12.2015 року, а й взагалі втратила чинність 23.09.2016 року.

Отже, підстави для видачі довідки для перерахунку пенсії відсутні.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу " №889-VIII від 10.12.2015 року.

У зв'язку з набуттям чинності зазначеного Закону, положення Закону України "Про державну службу " від 16.12.1993 року втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст.90 Закону України "Про державну службу " від 10.12.2015 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ".

Отже, з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу " від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наданою оцінкою суду першої інстанції, щодо вимоги про відмову у видачі довідки, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", так як позивачем не надано доказів звернення до відповідача з відповідною заявою про видачу довідки, тому можливість видачі такої довідки відповідачем не розглядалась, а отже заявлені вимоги щодо визнання відмови протиправною та зобовязання видати довідку відповідно до постанови №1013 є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо посилання позивача на те, що відповідно до ст.22 Конституції України відмова пенсійного органу видати позивачу довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.2. рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.п.2, 3 ст.116 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду України №2-рп/99 від лютого 1999 року у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Оскільки, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також, відповідно рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України " від 28.12.2014 року є чинним, та те, що відповідно до приписів ст.90 Закону України "Про державну службу " від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій - помилковими, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При розв'язанні спірних правовідносин колегією суддів враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В. Яковлєв