Справа № 808/1207/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1207/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року о 11 год.10 хв.

Справа № 808/1207/17

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Батигіна О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ХОЛЛ»,

до: Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ХОЛЛ (далі – позивач, ТОВ «ВАЙН-ХОЛЛ») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Запорізькій області №78 від 20.01.2017 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи».

Представник позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи у судове засідання не прибув. 14.06.2017 до суду надійшло клопотання за підписом директора ТОВ «ВАЙН-ХОЛЛ» про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись приписами статей 41, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали та з’ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наказом в.о. начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №78 від 20.01.2017 (а.с. 40) на підставі п.7 ч.1 ст. 336, п.1 ч.3 ст. 345, п.1 ч.2 ст. 351 МК України, доповідної записки управління аудиту №20/08-01-14-10-14 від 20.01.2017, з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати митних платежів, які відповідно до законодавства справляються при ввезенні товарів на митну територію України було призначено проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «ВАЙН-ХОЛЛ» вимог законодавства України з питань державної митної справи у частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів відносно товару «напій на основі білого вина з додаванням суничного соку – «Fragolino Bianco…», щодо якого проведене митне оформлення за митними деклараціями від 17.1.2017 №11250000/2017/000534 та від 19.01.2017 №112050000/2017/000714 (далі – документальна невиїзна перевірка) з 24.01.2017 по 06.02.2017.

Вважаючи такий наказ протиправним відповідач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Митного кодексу України (далі – МК України), при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 345 МК України передбачено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Особливості проведення невиїзних документальних перевірок регламентовано нормами ст.351 МК України. Так, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

В матеріалах справи наявна копія доповідної записки управління аудиту №20/08-01-14-10-14 від 20.01.2017 яка послугувала підставою для проведення перевірки, призначеної спірним наказом. Зі змісту доповідної записки вбачається, що за результатами аналізу митних декларацій були виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ч.3 ст. 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Частиною 4 статті 351 МК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки було направлено ТОВ «ВАЙН-ХОЛЛ» рекомендованим листом ГУ ДФС у Запорізькій області №247/10/08-01-14-10-10 від 23.01.2017 з повідомленням про вручення. Дата отримання листа згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення – 27.01.2017 (а.с. 41). При цьому у повідомленні зазначені посилання на норми законодавства, які стали підставою для призначення проведення перевірки.

Отже, зі змісту спірного наказу вбачається, що ним було призначено проведення передбаченої п.1 ч.3 ст. 345 МК України документальної невиїзної перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, що цілком узгоджується з приписами Митного кодексу України, яким в свою чергу врегульовано порядок призначення та проведення відповідних перевірок. З огляду на наведене, посилання позивача на приписи ПК України є безпідставними.

Крім того, відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 ст. 1 ПК України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначаються цим Кодексом, крім правил оподаткування товарів митом, які встановлюються Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи.

В свою чергу відповідно до п. 5.1 ст. 5 ПК України, поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

Оскільки предметом перевірки, яка призначена спірним наказом не є відносини, передбачені ст. 1 ПК України і навпаки, відповідний предмет визначений приписами МК України, відповідачем правомірно у порядку та на підставах, передбачених приписами МК України призначено перевірку спірним наказом.

Щодо посилань позивача на правила проведення документальної невиїзної перевірки, передбачені положеннями ПК України, зокрема на факт невручення позивачеві копії наказу про проведення перевірки та порушення права позивача подати заперечення на акт перевірки та їх врахування при прийнятті податного повідомлення-рішення, то зазначені обставини не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки ці обставини мали місце після прийняття спірного наказу і не впливають та не можуть впливати на правомірність прийняття спірного рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позові відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова