Справа № 2а-13125/12/0170/10
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ К/800/40516/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» на постанову окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 14.03.2013р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2013р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» до відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції Автономної республіки Крим, третя особа - приватне підприємство «Лора» про звільнення майна з під арешту,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ТОВ «Авто просто» звернулось до суду з позовом про звільнення з-під арешту транспортного засобу марки Kia Carens HH811А кузов №Y6DHH811AA7324642 KNAHH811A7324642, 2010 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер АК 4482 ВТ, який належить на праві власності ПП «Лора» та є заставленим майном.

Постановою окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 14.03.2013р., яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційні скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 06.07.2010р. ТОВ «Авто просто» та ПП «Лора» уклали угоду №0325923 на придбання автомобіля через систему «Автотак», яка адмініструє ТОВ «Авто просто». (а.с. 5)

В забезпечення виконання зобов'язань, передбачених угодою, в заставу ТОВ «Авто просто» приватним підприємством «Лора» передано транспортний засіб Kia Carens HH811А кузов №Y6DHH811AA7324642 KNAHH811A7324642, 2010 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер АК 4482 ВТ, який належить останньому на праві власності згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №142262 від 04.11.2010р. (а.с. 5 - 6; 12)

Рішенням Господарського суду АРК від 05.07.2011р. стягнуто з ПП «Лора» на користь ДК «Газ Україна» НАК «Нафтогаз Україна» 174617,88 грн основного боргу за поставлений природний газ, 13474,91 грн пені, 19583,19 грн суми збільшення боргу внаслідок інфляції, 6715,96 грн 3% річних за несвоєчасні розрахунки та 2380 грн судових витрат. (а.с. 50а - 54)

На виконання рішення суду Господарським судом АРК видано наказ від 19.07.2011р. про стягнення з ПП «Лора» зазначених сум. (а.с. 55)

Постановою головного державного виконавця ВДВС Сімферопольського РУЮ АРК від 31.10.2011р. в рамках виконання рішення Господарського суду АРК від 05.07.2011р. накладено арешт на все майно, яке належить ПП «Лора», в тому числі й на транспортний засіб Kia Carens АК 4482 ВТ. (а.с. 126)

Крім того, судами встановлено, що постановою окружного адміністративного суду АРК від 09.12.2011р. відмовлено в задоволенні позову ПП «Лора» про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника від 31.10.2011р. та визнання протиправними дій державного виконавця щодо її складання. (а.с. 106 - 108)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що накладення арешту на майно у виконавчому провадженні не є актом звернення стягнення на майно, а є лише дією, спрямованою на забезпечення можливості звернення стягнення на майно в майбутньому. Тому сам по собі арешт не може порушувати переважне право заставодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в заставі.

Крім того, суди виходили з того, що позивач у разі виникнення підстав для звернення стягнення на предмет застави, визначених статтею 20 Закону України «Про заставу», не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що арешт на транспортний засіб відповідачем накладено з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстави для звільнення його з-під арешту відсутні, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи. У разі виникнення зазначеної спірної ситуації належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Подібна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26.10.2016р. №21-5624а15.Начало формы

Відповідно до статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» відхилити, а постанову окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 14.03.2013р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2013р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець