Справа № 815/2699/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2699/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

за участю секретаря Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕССАРАБІЯ-АГРО» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.02.2017 № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

В обґрунтування адміністративного позову позивач (далі Товариство) зазначив, що висновки в акті перевірки від 07.02.2017 № 31/15-32-14-02/39076260 (з урахуванням рішення від 21.02.2017 № 1148/10/15-32-14-02-12), на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустими доказами, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, перевіряючими встановлено порушення позивачем податкового законодавства на підставі податкової інформації, що міститься в актах перевірок інших субєктів господарювання; або без урахування наданої позивачем первинної документації, на підставі якої сформовано податкову звітність. Позивач зазначає, що формування показників податкової звітності здійснювалося за наявності усіх визначальних факторів, а висновки про завищення собівартості товарів внаслідок нереальності господарських операцій не підтверджені жодним документом бухгалтерського та податкового обліку, або іншими доказами, які є допустимими у розумінні чинного податкового законодавства та, відповідно, є незаконними. Також облік основних засобів в бухгалтерському обліку вівся у суворій відповідності до стандартів та вимог законодавства. Отже покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень висновки за актом перевірки є необґрунтованими, у зв'язку із чим зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірні та підлягають скасуванню.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, зважаючи на правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та обґрунтованість і відповідність висновків за результатами перевірки фактичним обставинам.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що на підставі направлень ГУ ДФС в Одеській області від 23.11.2016 №№ 2931/14-02…-… 2940/14-02, згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.77.1 ст.77 ПК України, відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 09.11.2016 № 1843 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 03.02.2014 по 30.09.2016, за результатами якої складений акт від 07.02.2017 № 31/15-32-14-02/39076260.

Перевіркою встановлені порушення ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» п.44.1, п.44.2 ст.44, п.134.1 ст.134, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, ст.1, п.2 ст.3, ст. 4, п.6 ст.8, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.1, п.2.4, п.2.14, п.2.15 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Не погодившись із вищезазначеними висновками за результатами перевірки, ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» в порядку п.86.7 ст.86 ПК України подало заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення № 1148/10/15-32-14-02-12 від 21.02.2017, яким зменшено суму донарахувань по податку на прибуток на суму 5707500 грн., у т.ч. за 2015 р. 4304999 грн., І квартал 2016 р. 1402501 грн., а в іншій частині висновки залишені без змін.

На підставі вищевказаного акту перевірки та з урахуванням рішення ГУ ДФС в Одеській області № 1148/10/15-32-14-02-12 від 21.02.2017, ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення рішення від 24.02.2017:

форми «Р» № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку на прибуток на суму 41549522 грн. та нараховано штрафні санкції в сумі 9766883 грн.;

форми «В4» № НОМЕР_2, яким зменшено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 43467247 грн.;

форми «В1» № НОМЕР_3, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 948641 грн. та нараховано штрафну санкцію в розмірі 237160 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені податкові повідомлення-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним.

З огляду на акт, перевіркою ряд. 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати у сумі 2154102 тис. грн., встановлено завищення показників ряд. 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати на загальну суму 262 539 013 грн., а саме по періодам: за 2015 рік на суму - 37705 506 грн.; І квартал 2016 року на суму - 74662671 грн.; півріччя 2016 року на суму - 78410890 грн.; три квартали 2016 року на суму - 71759946 грн.

В періоді, що перевірявся ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» було укладено договір поставки від 06.05.2016 №8-ЗП з ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», згідно якого ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» (Постачальник) було відвантажено ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Покупець) насіння соняшника.

Перевіркою встановлено, що договір поставки від 06.05.2016 року №8-ЗП є лише двостороннім, підписаний з боку Постачальника - директором ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» ОСОБА_1, з боку Покупця - директором ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» ОСОБА_2 (стаття 9 даного договору не містить реквізитів, печатки та підпису третьої сторони - ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ», ). До перевірки не надано документів, які б підтверджували сплату ТОВ "БЕССАРАБІЯ-АГРО" до ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» за насіння соняшника.

За даними платника, кредитове сальдо взаєморозрахунків між ТОВ "БЕССАРАБІЯ- АГРО" та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» по рахунку 631 на 01.08.2016 року - 0 грн.

Перевіркою встановлено, що у травні 2016 року (з 05.05.2016 по 18.05.2016) ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» 32840000 грн. У платіжних дорученнях від 06.05. року №6193 на суму - 5000000 грн., від 10.05.2016 № 6232 на суму - 5000000 грн., від 13.05.2016 №6316 на суму - 2000000 грн. від 13.05.2016 №6317 на суму - 3000000 грн., від 16.05.2016 №6367 на суму - 10000000 грн., від 18.05.2016 №6421 на суму - 7840000 грн. зазначено призначення платежу - «перерахування коштів згідно договору комісії б/н від 05.05.2016 на закупівлю соняшника, без ПДВ».

При цьому до перевірки не надано договору комісії б/н від 05.05.2016 та будь-яких інших первинних, фінансових документів (звітів комісіонера, тощо), крім вищезазначених платіжних доручень, якими підтверджено здійснення фінансово - господарської операції по договору комісії.

У п.4.3 договору поставки від 06.05.2016 №8-ЗП ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» зазначено як третя особа, на користь якої буде переказано вищезазначену суму грошових коштів як сплату за поставлений товар.

Відповідно до договору поставки від 06.05.2016 року №8-3 П: п.4.2 договору - покупець (ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО») здійснює повну оплату вартості Товару, шляхом 100% оплати; п.5.1 договору - покупець (ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО») зобовязується прийняти та оплатити Товар.

Таким чином, за висновками податкового органу, не уявляється можливим встановити отримання саме Постачальником насіння соняшника ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» грошових коштів як сплату за отриманий товар.

До перевірки надані видаткові накладні від ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» на відвантаження насіння соняшника, в яких не зазначені посадові особи, відповідальні за здійснення господарської операції і правильність оформлення видаткової накладної, проставлені лише підписи, тому не можливо ідентифікувати, кому вони належать, не визначено місце складання видаткової накладної, не зазначені реквізити одержувача товару.

Відповідач також зазначає, що відповідно до п.5.6.1 договору поставки від 06.05.2016 №8-ЗП, постачальник зобовязаний передати покупцю видаткову накладну, видану датою поставки Товару, та яка повинна містити дату та місце складання видаткової накладної, найменування та реквізити Сторін, реквізити цього Договору, найменування, кількість, остаточну ціну Товару та загальну вартість з ПДВ, а також посади, прізвище і ініціали осіб, які підписали відповідну видаткову накладну, відбитки печаток Сторін.

Отже, на переконання податкового органу, надані до перевірки видаткові накладні від ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» не є первинними документами, які б підтверджували фактичне здійснення господарської операції та рух активів відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Крім того, у п.3.3 договору поставки від 06.05.2016 №8-ЗП визначено, що сторони шляхом підписання цього Договору узгодили, що при поставці Постачальником Товару з показниками якості по вологості або по сміттєвій домішці, що не відповідають показникам, визначених у п. 2.2 цього Договору (бодай за одним з них), вартість Товару, зазначена у Додатковій угоді, зменшується на суму витрат Покупця на доробку Товару (сушіння, очищення) до показників, визначених у п. 2.2 цього Договору, та повязане з доробкою зважування, приймання, відвантаження продукції у пункті його доробки, згідно тарифів ТОВ «РІВ.А.ХОЛДШГ» () у м. Ізмаїл. Однак договір поставки від 06.05.2016 №8-ЗП, наданий до перевірки, взагалі не містить пункту 2.2 статті 2.

При цьому у видаткових накладних відсутні дані по довіреності (посада, ПІБ. вантажоотримувача, номер, дата довіреності) і відповідач з цього приводу зазначає, що кожний первинний документ виконує свою функцію і правова функція довіреності відрізняється від правової функції видаткової накладної чи акта приймання-передачі ТМЦ. Так видаткова накладна чи акт приймання-передачі за умови їх оформлення згідно законодавства є підтвердженням факту продажу ТМЦ, а довіреність підтверджує факт передачі ТМЦ саме покупцеві, оскільки фізична особа - представник вчиняє дії з отримання ТМЦ саме від імені такого покупця.

Крім того, до перевірки надані товарно-транспортні накладні на транспортування насіння соняшника від ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП».

Відповідно до п.5.5 договору поставки від 06.05.2016 року №8-ЗП, Сторони, керуючись положеннями абз. 2 п. 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу від 14.10.97р. №363, шляхом підписання цього Договору погодили форму товарно-транспортної накладної, яка буде застосовуватись між ними для оформлення факти перевезення Товару до пункту приймання.

Згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, з с. Броска Ізмаїльського району Одеської області перевезення соняшнику здійснювалось водіями, які є фізичними особами. У товарно-транспортних накладних зазначені лише прізвища водіїв, але відсутні номера їх посвідчень, а в графі «автомобільний перевізник» зазначено незрозумілий податковому органу термін «приватне». Графа «Відпуск за довіреністю вантажоодержувача» взагалі не заповнена, не зазначено реквізити довіреності. У графі "Відпуск дозволив" відсутній підпис директора ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП». Графи "Усього відпущено на загальну суму", «Супровідні документи на вантаж» не заповнені. У відомостях на вантаж не зазначено ціну без ПДВ за одиницю, загальну суму з ПДВ, вид пакування. Розділ «Вантажно - розвантажувальні операції» не заповнено, тобто не зазначено вид операції (навантаження або розвантаження), час прибуття, вибуття, простою транспорту, підписи відповідальних осіб. У графі "Здав (відповідальна особа вантажовідправника)" відсутній підпис відповідальної особи ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», тобто встановити, що відпуск дозволено чи здано саме вантажовідправником, є неможливим.

Аналогічні порушення допущенні при оформленні всіх наданих до перевірки ТТН на перевезення соняшнику. В ході проведення перевірки з метою зясування факту придбання насіння соняшника ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» та виконання умов вищезазначених договорів - поставки здійснено аналіз баз даних ІС «Співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту на рівні ДФС України», Архіву електронної звітності «Єдиний реєстр податкових накладних» (ЄРПН), та порівняння номенклатури (товарів, робіт, послуг) за період здійснення фінансово-господарської діяльності (зокрема липень 2016 року) встановлено, що ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» реалізовувало насіння соняшника, за відсутністю факту реального придбання даного товару.

Крім того, від Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області отримано податкову інформацію по ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» () за період липень - вересень 2016 року, згідно якої встановлено відсутність ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» () за місцезнаходженням; неправомірне визначення сум податкових зобовязань при продажу товарів/послуг - на загальну суму 263611,69 грн.

За результатами проведеного аналізу та здійснених заходів неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» () із платниками податків контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за період липень - вересень 2016р.

Вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, з метою штучного формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток, які не мають реального товарного характеру.

Таким чином, в ході проведеного аналізу інформації, наявної в Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по підприємству ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» (,) не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із платниками податків контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями за період липень - вересень 2016 р.».

З огляду на акт, перевіряючі дійшли висновку, що встановлені обставини та факти доводять нереальність господарської операції, а саме, відсутність обовязкових реквізитів у первинних документах, придбання сировини (соняшника) невідомого походження, відсутність можливості встановити отримання ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» грошових коштів як сплату за отриманий товар, відсутність ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» за місцезнаходженням та неподання контролюючому органу податкової звітності, відсутність матеріально-технічної можливості здійснення вирощування зернових культур у постачальника соняшника, незначна кількість працівників ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», директор та головний бухгалтер - одна особа, і дозволяють зробити висновки щодо складених ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», для цілей оподаткування документів.

Укладений між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» договір від №8-ЗП не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет. Отже, придбання товару (насіння соняшника) від ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» не підтверджено в повній мірі первинними документами та не доведено правомірність збільшення собівартості реалізованих товарів підприємством за рахунок вартості товару, отриманого від ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» на загальну суму 1318058,39 грн. (без ПДВ).

З огляду на вищевикладене, за даними перевірки, дебетове сальдо взаєморозрахунків ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» на кінець періоду, що перевірявся, збільшено на 1318058,39 грн.

Аналогічні порушення були встановлені по контрагентам: ТОВ «СПРІНГ ІНВЕСТМЕНТ», , ТОВ «ВЕСТРУМ», , ТОВ «КІЛЕН ЛТД», , ТОВ «СПЕЦТОРГ ТРЕЙДІНГ», , ТОВ «ФОРЕНЕКС», , ТОВ «Сілма ЛТД», , ТОВ «ОКСІ-ЛАЙФ», , ТОВ «РЕФУЛ РЕСУРС», , ТОВ «СТІК ГРУП», , ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» , ТОВ «СПЕЦИНВЕСТ», , ТОВ «АГРОСВІТ ТД», , ТОВ «Прометей-голд» (код за ), ТОВ «Нордлайф», , ТОВ «Лоза Новоозерного», , ТОВ «Спіріт Компані», , СФГ «Кристал», код за , ТОВ «Креонгруп Інвест», код за .

В основних зазначених висновків покладено матеріалами перевірки ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, факт відсутності підприємства за місцезнаходженням, відсутності отримання ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» грошових коштів за поставлений на користь ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» товар, не підписання договору поставки № 8-ЗП від 06.05.2016 між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» третім підприємством - ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ».

Перевіривши надані позивачем копії первинної документації (договори, акти приймання-передачі наданих послуг, податкові накладні, рахунки на оплату тощо), суд вважає, що зазначені висновки ГУ ДФС в Одеській області є безпідставними, а позивачем у повній мірі підтверджено документально факти виконання договорів між сторонами.

Так, згідно пункту 1.1. договору поставки №8-ЗП від 06.05.2016 між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» Постачальник зобовязується поставити та передати Товар у власність ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Покупець), а ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» зобовязується прийняти та оплатити насіння соняшника українського походження, врожаю 2015 р.

Сторони підтвердили взаємну згоду на те, що кошти у рахунок оплати поставленого Товару за вищевказаним Договором від 06.05.2016 буде переказано на користь третьої особи ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ».

Відповідно до п.1.5 Договору поставки №8-ЗП від 06.05.2016, Постачальник шляхом підписання даного Договору підтверджує, що третя сторона поінформована з фактом та змістом укладання цього Договору та надала згоду на отримання коштів. Згідно цього пункту Договору підпис та печатка ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» на Договорі комісії не вимагається, договір є двостороннім.

Таким чином сторони в договорах від 06.05.2016 чітко вказували на користь кого ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» повинно перерахувати кошти.

У свою чергу, ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» надало на адресу ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» лист, в якому надавало згоду на отримання коштів від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» за договорами поставки з ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП».

Згідно платіжних доручень, описаних контролюючим органом на стор. 10 Акта перевірки від 07.02.2017 №31/15-32-14-02/39076260 та долучених до матеріалів справи, ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕТ» отримало від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» грошові кошти.

Відповідно до приписів п. 187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з положеннями п. 201.10 ПК України право на податковий кредит не залежить від факту оплати товару, а системне тлумачення у взаємозвязку з приписами п. 187.1 ПКУ дозволяє зробити висновок, що факт поставки товару також є підставою для виникнення податкових зобовязань та права на податковий кредит.

Отже, сам контролюючий орган спочатку визнає факт отримання грошових коштів за поставлений товар, а в подальшому доходить протилежного за змістом висновку про безоплатність поставленого товару.

Крім того, суд враховує, що в порушення положень Порядку №727, перевіряючими в акті перевірки від 07.02.2017 за № 31/15-32-14-02/39076260, рівно як і представником відповідача під час судового розгляду, не наведено необхідних і достатніх доказів для спростування факту поставки товару ТОВ «ДІАВЕСТГРУП» на користь ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО».

Вирішуючи спір, суд враховує що згідно пункту 1.1. договору поставки №8-ЗП від 06.05.2016 між ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» Постачальник зобовязується поставити та передати Товар у власність ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Покупець), а ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» зобовязується прийняти та оплатити насіння соняшника українського походження, врожаю 2015 р.

Таким чином, вказаний договір є двостороннім, а відтак підлягає підписанню лише двома підприємства - ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» та ТОВ «БЕССАРАБІЯ-ГРУП». При цьому згода на отримання грошових коштів ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» міститься в окремому листі ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕТ» від 04.05.2016 №5116, в якому підприємство визнало факт розуміння умов договору поставки №8-ЗП від 06.05.2016 між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП».

Згідно з ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, суд погоджується із аргументами позивача, що згідно чинного законодавства правочин може бути укладений у формі одного або кількох документів, у т.ч. у формі обміну листами та іншими документами.

Крім того, на підтвердження подальшого руху придбаного у вказаного підприємства насіння соняшнику позивачем як до перевірки, так і до суду надані копії приходних ордерів на передачу сировини - соняшнику від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» до ПП «БЕССАРАБІЯ-В» у межах переробки давальницької сировини, що є належним та допустимим доказом реальності господарських операцій з поставки товару. У подальшому із вказаного насіння було виготовлено соняшникову олію та шрот соняшнику, який скеровано за зовнішньоекономічними контрактами на експорт, що підтверджено відомостях про митне оформлення товару та фактичне переміщення митного кордону України.

Аналогічно, згідно договорів поставок №4-ЗП від 06.05.2016 між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «СПРІНГ ІНВЕСТМЕНТ», №2-ЗП від 06.05.2016 із ТОВ «ВЕСТРУМ», №7-ЗП від 06.05.2016 із ТОВ «КІЛЕН ЛТД», №3-3п від 06.05.2016 із ТОВ «СПЕЦТОРГ ТРЕЙДІНГ», №5-ЗП від 06.05.2016 із ТОВ «ФОРЕНЕКС», №1-ЗП від 06.05.2016 із ТОВ «СІЛМА ЛТД», №6-ЗП від 06.05.2016 із ТОВ «ОКСІ-ЛАЙФ», Постачальники зобовязалися поставити та передати Товар у власність ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Покупець), а ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» - прийняти та оплатити насіння соняшника українського походження, врожаю 2015 р.

По всіх вищезазначених договорах ідентичним чином викладено положення щодо підтвердження Постачальником шляхом підписання даного Договору, що третя сторона поінформована з фактом та змістом укладання Договору та надала згоду на отримання коштів; підпис та печатка ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» на Договорі комісії не вимагається, договір двосторонній.

ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» надало на адресу ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» листи в яких надавало згоду на отримання коштів від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» за договорами поставки з ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», ТОВ «СПРШГ ІНВЕСТМЕНТ», ТОВ «ВЕСТРУМ», ТОВ «КІЛЕН ЛТД», ТОВ «СПЕЦТОРГ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ФОРЕНЕКС», ТОВ «СІЛМА ЛТД», ТОВ «ОКСІ-ЛАЙФ», та в яких ТОВ «ОСТ- КОНТИНЕНТ» визнало факт розуміння умов договорів поставки між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та кожним із зазначених підприємств, та надало згоду на отримання грошових коштів.

При цьому суд зазначає неспроможними посилання податкового органу на п. 2.2. статті 2 Договору, якого немає, оскільки очевидним є допущення механічної помилки. Так, у п.3.3 договорів від 06.05.2016 №8-ЗП, №4-311, №2-ЗП, №7-ЗП, №3-ЗП, №5-311, №1-311, №6-311, визначено, що сторони шляхом підписання цього Договору узгодили, що при поставці Постачальником Товару з показниками якості по вологості або по сміттєвій домішці, що не відповідають показникам, визначених у п. 2.2 цього Договору (бодай за одним з них), вартість Товару, зазначена у Додатковій угоді, зменшується на суму витрат Покупця на доробку Товару (сушіння, очищення) до показників, визначених у п. 2.2 цього Договору, та пов'язане з доробкою зважування, приймання, відвантаження продукції у пункті його доробки, згідно тарифів ТОВ «РІВ.А.ХОЛДШГ» () у м. Ізмаїл. Всі ці дані містяться в пункті 2.1 Договорів.

Крім того, суд враховує, що ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» не є стороною Договору комісії б/н від 05.05.2016 із ТОВ «ОСТ- КОНТИНЕНТ». Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, посилання у платіжних дорученнях на переказ коштів на користь ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» зроблено помилково та відкориговано листами ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» від 19.05.2016 №173 про коригування призначення платежів та ТОВ «ОСТ-КОНТИНЕНТ» від 21.05.2016 №22 про коригування призначення платежів та отримання коштів, що було залишено поза увагою контролюючим органом.

Також суд вважає необґрунтованим висновок перевіряючих щодо неналежного складання видаткових накладних на отриманий від ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», ТОВ «СПРІНГ ІНВЕСТМЕНТ», ТОВ «ВЕСТРУМ», ТОВ «КІЛЕН ЛТД», ТОВ «СПЕЦТОРГ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ФОРЕНЕКС», ТОВ «СІЛМА ЛТД», ТОВ «ОКСІ-ЛАЙФ», ТОВ «РЕФУЛ РЕСУРС», ТОВ «СТІК ГРУП», ТОВ «СПЕЦИНВЕСТ», ТОВ «АГРОСВІТ ТД», ТОВ «НОРДЛАЙФ», ТОВ «ЛОЗА НОВООЗЕРНОГО», ТОВ «СПІРІТ КОМПАНІ» товару - насіння соняшника, в яких не зазначені посадові особи відповідальні за здійснення господарської операції і правильність оформлення видаткової накладної, проставлені лише підписи, тому не можливо ідентифікувати, кому вони належать, не визначено місце складання видаткової накладної, не зазначені реквізити одержувача товару.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин першої, другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як унормовано у частині першій статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обовязкових реквізитів кореспондується і в пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995 року, згідно якого первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа, код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа, дані про документ, що засвідчує особу одержувача.

З огляду на матеріали справи, видаткові накладні скріплені печаткою відповідача, однак, не вказано прізвища особи, яка вчинила підпис, що на думку податкового органу нівелює належність та допустимість зазначених накладних, як доказів переміщення товару.

При цьому всі складені між сторонами договорів видаткові накладні підписані представниками підприємств без зауважень. Як зазначив представник позивача, Товар прийнятий комірником ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» ОСОБА_3 (чи іншим представником) згідно довіреностей, про що свідчать підписи на накладних, завірені печатками.

Слід зазначити, що вимоги норм законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції лише альтернативно такому обовязковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому податковий орган не заперечує проти автентичності відтисків печаток, здійснених на видаткових накладних, а також не наводить аргументації про втрату печаток, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі підприємства.

Крім того, відповідно до ст. 2 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є субєкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками субєктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження та основі відносин власності.

Згідно зі ст. 62 ГК України, підприємство самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Відповідно до п. 64 Постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", (яка діяла на час складання документів), яка є обовязковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно п. 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку прийнятті товару). Отже надані позивачем видаткові накладні є належними та допустимими доказами, дефектність яких податковим органом не доведена.

Відповідно до п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові кошти, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з Договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим Договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Таким чином, чинне законодавство не зобовязує в разі отримання ТМЦ надавати саме довіреність; такі повноваження підтверджуються письмовими договорами поставки.

В листі від 26.08.2011 №31-08420-07- 25/21247 Мінфін підкреслює, що обовязковим реквізитом первинного документу є дата і місце його складання (в інформації про місце складання документу необхідно вказувати населений пункт, в якому він складається). Інакше кажучи, при вказівці місця складання первинного документу мова йде саме про населений пункт (м. Ізмаїл), а не про конкретну адресу (з вказівкою вулиці, будинку). Згідно Методичних рекомендацій по використанню ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», оформленні протоколом засідання Методкомісії Держкомархіву України від 07.11.2003р №7. Дані методрекомендації допускають можливість невказання даного реквізиту, якщо місце складання документу випливає із інших його реквізитів (наприклад, із назви підприємства, яке склало документ чи даних про нього). Також вищевказані Методрекомендації розяснюють призначення даного реквізиту: уникнення помилок під час визначення місцезнаходження підприємства (п.3.14).

Отже якщо інше не вказано, то документ складено в місці знаходження підприємства. Необхідність в його заповненні виникає лише в тому випадку, якщо місцезнаходження підприємства і місце складання документу не співпадає.

Також Вищий адміністративний суд України висловив правову позицію в своїх постановах від 30.08.2011 №К-38259/10, від 13.12.2011 №К/9991/48451/11, в яких зазначив, що відсутність такого реквізиту як місце складання в первинному документі є несуттєвим недоліком, який не позбавляє такий документ статусу первинного і не зменшує його значення як підтверджуючого документу тієї чи іншої господарської операції.

Крім того, суд вважає необґрунтованими висновки ГУ ДФС в Одеській області про неправомірне завищення ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» податкового кредиту та необґрунтоване завищення собівартості реалізованих товарів через надання до перевірки неналежно оформлених товарно-транспортних накладних на транспортування насіння соняшника від ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», ТОВ «СПРШГ ІНВЕСТМЕНТ», ТОВ «ВЕСТРУМ», ТОВ «КІЛЕН ЛТД», ТОВ «СПЕЦТОРГ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ФОРЕНЕКС», ТОВ «СІЛМА ЛТД», ТОВ «ОКСІ- ЛАЙФ», ТОВ «РЕФУЛ РЕСУРС», ТОВ «СТІК ГРУП», ТОВ «СПЕЦИНВЕСТ», ТОВ «АГРОСВІТ ТД», TOB «НОРДЛАЙФ», TOB «ЛОЗА НОВОООЗЕРНОГО», ТОВ «СПІРІТ КОМПАНІ».

Так, згідно п.11 Правил № 363 від 14.10.1997 р. товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З наданих позивачам до суду копій товарно-транспортних накладних вбачається, що останні містять всі необхідні відомості, передбачені Правилами № 363 від 14.10.1997 р., у звязку із чим твердження відповідача про неналежність вказаних документів є безпідставними.

Слід також зазначити, що товарно-транспортна накладна є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363, не встановлюють правил податкового обліку платника податків, яким у даному випадку є позивач. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того суд критично оцінює аргументацію відповідача про неможливість пересвідчитися у факті реального здійснення господарських ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП» (), ТОВ «СПРШГ ШВЕСТМЕНТ» (), ТОВ «ВЕСТРУМ» (), ТОВ «КІЛЕН ЛТД» (), ТОВ «СПЕЦТОРГ ТРЕЙДІНГ» ( ), ТОВ «ФОРЕНЕКС» (), ТОВ «СІЛМА ЛТД» (), ТОВ «ОКСІ-ЛАЙФ» ( ), ТОВ «РЕФУЛ РЕСУРС» (), ТОВ «СТПС ГРУП» (), ТОВ «СПЕЦИНВЕСТ» (), ТОВ «АГРОСВІТ ТД» (), ТОВ «НОРДЛАЙФ» (), ТОВ «ЛОЗА НОВООЗЕРНОГО» (), ТОВ «СПІРІТ КОМПАНІ» () із платниками податків контрагентами - постачальниками та контрагентами - покупцями.

За наявності викладених в акті перевірки сумнівів щодо факту здійснення поставок товару за договорами, контролюючим органом запиту про проведення зустрічних звірок для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних здійснено не було. Натомість податковий орган обмежився наявної в його розпорядженні податковою інформацією (інформації, наявної в Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та Личаківською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, ГУ ДФС в Одеській області в Акті перевірки від 07.02.2017 №31/15-32-14-02/39076260), яку поклав в основу висновків про безтоварність операцій.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

У своєму рішенні від 12 січня 2006 року у об'єднаних справах C-354/03, C-355/03 і C-484/03, Оптіджен Лтд. (C-354/03), Фулкрам Електронікс Лтд. (C-355/03) і ОСОБА_4 Системс Лтд (C-484/03) проти Комісарів Митного та акцизного управління, на запит про видачу попереднього висновку, що був поданий Канцлерським відділом Високого Суду Англії та Уельсу, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії (Збірка рішень Європейського Суду за 2006 р., с. I-00483), Суд ЄС постановив: «Операції, аналогічні тим, що розглядаються в основному слуханні, що самі по собі не визнаються недійсними через шахрайство з ПДВ, складають поставки товарів чи послуг особою, яка виступає у ролі платника податку, та економічну діяльність в розумінні статей 2 (1), 4 та (1) Шостої Директиви 77/388/ЄЕС від 17 травня 1977 р. про гармонізацію законодавства країн - членів ЄС в частині податків з обороту - Загальна система податку на додану вартість: єдина база оподаткування, з урахуванням поправок, внесених Директивою Ради ЄС 95/7/ЄС від 10 квітня 1995 р., де такі поставки і така діяльність відповідають об'єктивним критеріям, на яких базуються визначення даних термінів, незважаючи на наміри іншого продавця, який приймає участь у тій самій низці поставок та/або потенційно шахрайський характер будь-якої іншої операції, попередньої чи наступної по відношенню до здійснюваної операції платником податку, який розглядається, про що платник податку не знав і не міг знати. Право на податковий кредит особи зі статусом платника податку, яка здійснює такі операції, не може залежати від того факту, що у низці поставок, в яку входять ці операції, попередня чи наступна операція є недійсною через шахрайство з ПДВ, про яке платник податку не знав і не міг знати».

При цьому на підтвердження подальшого руху придбаного у вказаних підприємств насіння соняшнику позивачем до податкового органу надавалися копії приходних ордерів на передачу сировини - соняшнику від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» до ПП «БЕССАРАБІЯ-В» у межах переробки давальницької сировини, що є додатковим доказом реальності господарських операцій з поставки товару. У подальшому з вказаного насіння було виготовлено соняшникову олію та шрот соняшнику, які ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» скеровано за зовнішньоекономічними контрактами на експорт, що підтверджено наявними в органах державної фіскальної служби України відомостях про митне оформлення товару та фактичне переміщення митного кордону України.

Якість товару «насіння соняшнику» підтверджуються картками аналізу зерна, складеними у порядку, передбаченому Інструкцією про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженій наказом Міністерства аграрної політики України від 13.10.2008 № 661.

Аналізи зерна зроблено у лабораторії ПП «БЕССАРАБІЯ-В», атестованій та сертифікованій у порядку, передбаченому Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ПП «БЕССАРАБІЯ-В» укладений договір на перероблення продукції.

Не заслуговують на уваги також доводи податкового органу щодо відсутності ТОВ «СПІРІНГ ІНВЕСТМЕНТ», ТОВ «ДІАВЕСТ ГРУП», ТОВ «КІЛЕН ЛТД», ТОВ «СІЛМА ЛТД», ТОВ «ОКСІ-ЛАЙФ» за місцезнаходженням, як підстави для висновку про неправомірне завищення суми податкового кредиту ПДВ та збільшення собівартості реалізованих товарів.

Слід зазначити, що чинне податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит із знаходженням підприємства-постачальника за юридичною адресою. У свою чергу, платник податків не зобов'язаний перевіряти наявність його контрагента за місцем реєстрації під час здійснення підприємницької діяльності, на нього не може бути покладено надмірний тягар доказування своєї добросовісності. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

При цьому суд зауважує, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Аналогічна правова позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Крім того, Вищий адміністративний суд України у низці рішень висловив правову позицію про те, що не є обґрунтованими доводи контролюючого (фіскального) органу про відсутність контрагентів за місцезнаходженням, оскільки цей факт не може однозначно свідчити про невиконання цими суб'єктами договірних зобов`язань перед платником. На момент виникнення спірних правовідносин вказані юридичні особи не були позбавлені права укладати з іншими суб`єктами господарювання договори з метою забезпечення власної господарської діяльності, були належним чином зареєстровані (від 14 вересня 2016 р. у справі № К/9991/11294/11; від 08 вересня 2016 р. у справі № К/800/37886/15; від 07 вересня 2016 р. справа № К/800/28971/14).

Враховуючи вимоги Першої директиви Ради ЄС "Про координацію гарантій (застережних заходів), які вимагаються країнами-членами від компаній в рамках контексту другого абзацу Статті 58 Договору для захисту інтересів членів та інших з перспективою зробити такі гарантії однаковими в усьому Співтоваристві" від 9 березня 1968 року N 68/151/ЄЕС, суд вважає правову позицію відповідача необґрунтованою та такою, що не відповідає національному законодавству.

Вищевказана Директива в ст.11 також проголошує, що закони країн-членів можуть не передбачати недійсність компанії у випадках відмінних від наступних: 1. Недійсність компанії повинна оголошуватись рішенням суду, що діє відповідно до норм статутного права; 2. Недійсність компанії може оголошуватись лише за наступними причинами: (а) жоден документ про заснування не був виконаний, або правила превентивного контролю чи вимоги стосовно юридичних формальностей не були дотримані; (б) цілі компанії є незаконними або протилежними суспільній політиці; (в) документ про заснування або устав не вказує назву компанії, кількість індивідуальних підписаних капіталів, загальну суму підписаного капіталу або цілей компанії; (г) незмога дотриматись положень національного законодавства стосовно мінімального розміру капіталу, що має бути оплаченим; (д) обмежена дієздатність всіх членів-засновників; (е) порушення національного законодавства, що регулює діяльність даної компанії, коли кількість членів-засновників є меншою за два.

Окремо від вищезгаданих підстав недійсності компанії, остання не підпадає не під які інші причини неіснування, повної чи порівняльної недійсності або заяви про недійсність.

З аналогічних міркувань суд визнає неспроможними висновки перевіряючих щодо неможливості підтвердження походження товару через відсутність у постачальників обєктів інфраструктури ринку зерна, які забезпечують умови виробництва зерна.

Так, відсутність у контрагента трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов'язань не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставку та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ. Адже сторони самі призвані перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб'єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов'язань тощо).

Беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, - у разі порушення контрагентами платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цих осіб, у зв'язку з чим право платника податків, тобто позивача, на кредит та витрати не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Щодо посилань контролюючого органу на незаконне формування податкового кредиту та собівартості реалізованих товарів через зазначення неправильної адреси місцезнаходження ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», суд зазначає наступне.

У складських квитанціях, оформлених на передачу насіння соняшника від СФГ «КРИСТАЛ» на користь ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», зазначено адресу: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Калініна, 95/2. Адреса: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Калініна, 95/2, у період з 15.04.2014 по 03.07.2015 було місцезнаходженням ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (засвідчені належним чином копії додаються). Таким чином, ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» дійсно у певний період перебувало за вказаною адресою.

Згідно листа ПрАТ «Арцизьке хлібоприймальне підприємство» від 10.03.2017 вих. №57, у складських квитанціях від 31.08.2015 № 3529 (бланк серії АХ номер 920654) та від 04.09.2015 № 3621 (бланк серії АХ номер 920757), складених під час переоформлення насіння соняшнику від СФГ «КРИСТАЛ» на ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», адресу місцезнаходження ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» вписано як «Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Калініна, 95/2» на підставі відомостей, наявних у базі поклажедавців за 2014 р. та оскільки нову адресу ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» на «Одеська обл., Арцизький район, с. Холмське, вул. Радянська, 59» до бази не було внесено.

В силу ж ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, обовязковим реквізитом первинного документу було місце складання документу, а не місцезнаходження підприємства. Отже навіть невірне зазначення адреси підприємства на первинному документі не спричиняє наслідків у вигляді втрати ним юридичної сили та доказовості реального руху товарів.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» було укладено договір від 11.12.2015 №11/12/1 з ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» (), згідно якого ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» (Постачальник) було відвантажено ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Покупець) соняшник.

До договору від 11.12.2015 року №11/12/1 надана Специфікація від 22.02.2016. Умови поставки: EXW(в редакції Інкотермс 2010) елеватор ТОВ «Прометей- Елеватор» (), місцезнаходження: 54030, м. Миколаїв, вул. Дніпровська, 1/2».

До перевірки надано тристоронні акти прийому - передачі зерна №№15, 16, 17 від 22.02.2016, згідно з якими ТОВ «Прометей-Елеватор» - Зерновий склад. ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» - Поклажедавеиь та ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» - Новий власник, де Зерновий склад передає, а Поклажедавець приймає зі зберігання та переоформлює на Нового власника зерно з зазначенням його характеристик: соняшник загальною вагою 3000 т (згідно з кожним актом прийому - передачі зерна - по 1000 т).

Згідно договору складського зберігання зерна №15/А від 29.10.2015, ТОВ «Прометей - Елеватор» () - Зерновий склад, ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» - Поклажедавець. Поклажедавець зобовязується передати соняшник за заліковою вагою на зерновий склад за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Дніпровська, 1/2, який зобовязується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажедавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченим цим договором та законодавством». Згідно п.3.1Зерновий склад зобовязаний в момент відвантаження зерна видати поклажедавцю акт-розрахунок, в якому проводиться розрахунок кількості зерна.

Прийняття від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» до ТОВ «Прометей - Елеватор» для відповідального зберігання соняшник нестандартний вагою 3000000 кг (по 1000000 кг згідно з кожною складською квитанцією) та передача до ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» оформлено складськими квитанціями на зерно №1067, 1062, 1064 від 22.02.2016. При цьому місцезнаходження ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» зазначено як: Одеська область, Арцизський район, с. Холмське, вул. Рядянська.

В бухгалтерському обліку підприємством ТОВ "БЕССАРАБІЯ-АГРО" вищевказані операції відображено наступним чином: Д-т 64, 201 К-т 631 - надходження соняшника; Д-т232 К-т 201.

Оплата здійснена згідно платіжних доручень від 23.02.2016 №4383 - 16650000 грн., від 24.02.2016 №4401 - 16650000 грн., за соняшник ТОВ "БЕССАРАБІЯ-АГРО" було сплачено ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» 33300000 грн. Згідно з зазначеними платіжними дорученнями, призначення платежу - «сплата за соняшник».

Відповідно до видаткових накладних, отримувала соняшник від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» ОСОБА_5 (комірник ТОВ "БЕССАРАБІЯ-АГРО").

У реєстрах виданих довіреностей за лютий 2016 року підзвітною особою майже у всіх записах (понад 150) зазначена ОСОБА_5. У даних реєстрах не зазначено кінцевий термін дії виданих довіреностей, зокрема, довіреності від 10.02.2016 №БАД00000201 на отримання соняшника від ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ».

Крім того, в акті перевірки вказано, що від ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області надійшов акт від 11.08.16 №376/14-03-14-02/39749858 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за період 2015 рік, 1 квартал 2016 року та з податку на додану вартість за період вересень 2015 року, лютий - травень 2016 року по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками СТОВ «ТРІВІЯ» () за період вересень 2015 року, ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» () за період лютий - травень 2016 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у контрагентів-постачальників СТОВ «ТРІВІЯ» () за період вересень 2015 року, ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» () за період лютий - травень 2016 року та з податку на прибуток за період 1 квартал 2016 року та з податку на додану вартість за період січень 2016 року по взаємовідносинам з контрагентом - покупцем ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» () та з контрагентами-постачальниками, у яких були придбані товари (послуги), які в січні 2016 року були реалізовані контрагенту-покупцю ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» ()», де зазначено: на порушення п.185.1 статті 185, п.188.1 статті 188 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI із змінами і доповненнями ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» (код за ) перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій по ланцюгу поставки від контрагентів-постачальників ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» () за період лютий - травень 2016 року на адресу контрагентів - покупців за період лютий - червень 2016року на суму ПДВ 31496569,57 грн. в т.ч.: ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» () за лютий 2016 року на суму ПДВ 5550000,00 грн.

Перевіряючими також враховано, що відповідно до реєстраційних даних ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», договору від 11.12.2015 року №11/12/1 з ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» та договору складського зберігання зерна №15/А від 29.10.2015 року з ТОВ «Прометей - Елеватор», місцезнаходження (податкова, юридична та поштова адреса) ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» - Одеська область, м. Ізмаїл. Болградське шоссе, 8а.

На підставі викладеного перевіряючі дійшли висновку про те, що за даними перевірки неможливо підтвердити фактичне придбання ТОВ "БЕССАРАБІЯ-АГРО" в лютому 2016 року у ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» соняшника на загальну суму 33300000 грн., у т.ч. ПДВ 5550000 грн.

В основу зазначених висновків покладено те, що рервинні документи, які булди надані до перевірки (копії складських квитанцій, довіреності), хоча і відповідають зовнішнім формальним ознакам, проте не відображають реального руху товарно-матеріальних цінностей між ТОВ «Бессарабія Агро» та ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей», тобто є недостовірними, дефектними, що не дає права ТОВ «Бессарабія Агро» на формування витрат та податкового кредиту.

Зокрема в акті перевірки вказано, що у графі «Прийнято на зберігання від» складських квитанцій на зерно №1067, 1062, 1064 від 22.02.2016 визначено місцезнаходження «ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» за адресою Одеська обл., Арцизськийрайон, с.Холмське, вул. Рядянська, 59»; у графі «Зерновий склад зобовязується зберігати зерно в строк ...та видати» складських квитанцій на зерно №1067, 1062, 1064 від 22.02.2016 року визначено місцезнаходження «ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» за адресою Одеська обл., район, с.Холмське, вул. Рядянська, 59».

В той же час, Протоколом-рішенням загальних зборів учасників «ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» №17 від 11.12.2015 року зафіксовано зміна юридичної адреси ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», та визначено місцезнаходження підприємства: Україна. Одеська область. Ізмаїльський район, м. Ізмаїл. Болградське шоссе, будинок 8а.

Крім того, перевіряючими зазначено, що всупереч п.1.10 наказу Міністерства аграрної політики України від 13 жовтня 2008 року N 661, графу «На відпуск видано наказ від....» складських квитанцій на зерно №1067, 1062, 1064 від 22.02.2016 взагалі не заповнено.

Крім того, всупереч п.1.7, п.1.10 вищезазначеного наказу Міністерства аграрної політики України від 13 жовтня 2008 року N 661 до перевірки не надано заяви щодо витребування зерна, та не надані вказані у складських квитанціях на зерно №1067, 1062, 1064 від 22.02.2016 акти-розрахунки, які передбачені додатком 7 до Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики України від 13 жовтня 2008 року N 661, які мають містити підписи директора, головного бухгалтера та печатку ТОВ «Прометей - Елеватор», а також підписи та печатку представника власника зерна.

За правовою позицію фіскального органу, вищенаведені обставини (відсутність та недостовірність обовязкових реквізитів у первинних документах, придбання сировини (соняшника) невідомого походження, надання первинних документів не в повному обсязі (заяви щодо витребування зерна, акти-розрахунки), відсутність матеріально-технічної можливості здійснення вирощування зернових культур у постачальника соняшника,) доводять нереальність господарської операції, адже у укладений між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» договір від 11.12.2015 №11/12/1 не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет.

В цілому, перевіряючі дійшли висновку, що придбання товару (соняшник) від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» не підтверджено в повній мірі первинними документами та не доведено правомірність збільшення собівартості реалізованих товарів підприємством за рахунок вартості товару, отриманого від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» на загальну суму 27750000 грн. (без ПДВ), у звязку із чим дебетове сальдо взаєморозрахунків між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» на кінець періоду, що перевірявся, збільшено на 27750000 грн.

Крім того, перевіркою повноти визначення податку на прибуток по взаєморозрахункам з ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» () за 2015 рік та І квартал 2016 року (грудень 2015 року та січень 2016 року) встановлено його завищення всього у сумі 31708336 грн.

Згідно акту перевірки, завищення витрат відбулось за рахунок необґрунтованого відображення в рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати операцій з придбання соняшнику від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей»

Так, до перевірки надано договори, які мають ідентичний зміст, що укладені між ТОВ «Бессарабія Агро» (покупець) в особі директора ОСОБА_2 та ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» (постачальник) в особі директора ОСОБА_6 № 11/12/1 від 11.12.2015 та №14/01/2 від 14.01.2016, м. Ізмаїл.

За змістом означених договорів Постачальник зобовязується передати (поставити) у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію - соняшник урожаю 2015року на умовах передбачених договором. За договором № 11 товар поставляється постачальником на умовах EXW (в редакції Інкотермс 2010) елеватор ТОВ «Прометей-елеватор», місцезнаходження 54030, м. Миколаїв, вул. Дніпровська, 1/2, а за договором № №14 Товар поставляється постачальником на умовах EXW (в редакції Інкотермс 2010) елеватор ТОВ «Прометей-елеватор», місцезнаходження 56000, Миколаївська обл., Казанківський р-н, вул. Жовтнева, 40.Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем після отримання покупцем переоформлених на нього елеватором ТОВ «Прометей-елеватор» складських документів та підписанням сторонами та елеватором ТОВ «Прометей-елеватор» трьохстороннього акту приймання-передачі товару

На підтвердження отримання соняшнику від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» позивачем до перевірки були надані видаткові накладні, які за висновком фіскального органу складені з порушеннями вимог діючого законодавства, а саме: у видатковій накладній № 46 від 11.12.2015 у графі „Отримав наявний тільки підпис та печатка підприємства але відсутні прізвище, посада або інші дані про особу, яка фактично отримала товар від постачальника по цій накладній. Аналогічні порушення перевіряючі встановили і в накладних № 50 від 18.12.2015, № 51 від 18.12.2015, № 64 від 14.01.2016.

З огляду на акт перевірки, по видатковим накладним отримувала соняшник від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» особа, яку неможливо ідентифікувати лише за нерозбірливим підписом без зазначення її прізвища, посади або інших даних. Також у цих видаткових накладних відсутнє посилання на довіреність, на підставі якої Постачальник відпустив товарно-матеріальні цінності Покупцю. Крім того, у наданих до перевірки видаткових накладних відсутнє посилання на довіреність, яка мала б бути видана працівнику підприємства для отримання товарно-матеріальних цінностей від постачальника. Платником податків була надана копія реєстру довіреностей за грудень 2015 р. та січень 2016 р., в яких підзвітною особою у всіх записах (а їх більше 250) зазначена ОСОБА_5.

Однак у даному реєстрі не вказано термін дії довіреності, на отримання яких саме ТМЦ видана довіреність, відсутня розписка особи, що її отримала, не зазначені дані про використання довіреності (посилання на документ, за яким отримані ТМЦ). У всіх ТТН на перевезення соняшнику по вищенаведеним видатковим накладним, перелік яких наведено у додатку 2 реєстр ТТН до акту перевірки, графа «Відпуск за довіреністю вантажоотримувача» - не заповнена.

Крім того, в акті зазначено, що у наданих до перевірки видаткових накладних відсутні посада, прізвище та ініціали особи отримувача, не ідентифіковано особу, яка безпосередньо отримувала соняшник від постачальника. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідної видаткової накладної, а потім згідно договорам складського зберігання фактично товар знаходиться на зберіганні в ТОВ «Прометей-елеватор» і поступово вивозиться ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» автотранспортом протягом тривалого часу з моменту його придбання (переходу права власності). Але в жодній товарно-транспортній накладній на перевезення соняшнику ОСОБА_5 не зазначена, як особа що безпосередньо отримувала товар у місці його зберігання - на ТОВ «Прометей-елеватор».

Згідно наданим до перевірки документам перевезення соняшнику з м. Миколаєва (Миколаївської області) здійснювалось власним автотранспортом ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» або сторонніми перевізниками.

Аналізом наданих до перевірки товарно-транспортних накладних встановлено їх оформлення з порушеннями діючого законодавства. Так, у ТТН № 416302 від 22.12.2015, автомобіль НОМЕР_4, НОМЕР_5, автомобільний перевізник НН «ОСОБА_7О.», вантажовідправник ТОВ «Бессарабія- Агро» з ТОВ «Прометей елеватор», вантажоодержувач ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», на перевезення соняшнику у кількості 35640 кг (нетто): у графі бухгалтер (відповідальна особа вантажоодержувача) відсутні ПІБ, посада та підпис особи; у графі "Відпуск дозволив" відсутні ПІБ. посада та підпис особи, тільки печатка зерноскладу; у графі "Здав відповідальна особа вантажовідправника" відсутні ПІБ, посада та підпис особи, тільки печатка зерноскладу; у графі "Прийняв відповідальна особа вантажоодержувача" відсутні ПІБ, посада особи та печатка, є тільки підпис та штапм "ТОВ "Бессабабія-Агро", не заповнено розділ Вантажно-розвантажувальні роботи - (не вказано час прибуття, час вибуття, підпис відповідальної особи).

У ТТН № 56 від 28.03.2016 автомобіль НОМЕР_6, НОМЕР_7, автомобільний перевізник ФОП «Барс Миколаїв», вантажовідправник ТОВ «Прометей Елеватор», Миколаївська обл.., Казанківський рн, ст. Казанка, вантажоодержувач ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», на перевезення соняшнику у кількості 33870 кг (нетто): у графі "Відпуск дозволив" наявні ПІБ, посада, підпис особи та печатка ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (замість печатки вантажовідправника); у графі "Здав відповідальна особа вантажовідправника" наявні ПІБ, посада, підпис цієї ж особи, та печатка ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (замість печатки вантажовідправника), тобто встановити, що відпуск дозволено чи здано саме вантажовідправником не надається можливим; у графі "Прийняв відповідальна особа вантажоодержувача" відсутні ПІБ, посада особи та печатка, є тільки підпис та штамп "ТОВ "Бессабабія-Агро" не заповнено розділ Вантажно-розвантажувальні роботи - (не вказано час прибуття, час вибуття, підпис відповідальної особи).

Аналогічні порушення констатовані перевіряючими щодо оформлення всіх наданих до перевірки ТТН на перевезення соняшнику по видатковим накладним.

Оприбуткування соняшнику у бухгалтерському обліку відображено наступними проводками Д-т 201 «Сировина та матеріали» - Кр-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Д-т 6442 «Податковий кредит» - Кр-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Д-т 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Кр-т 311 «Поточний рахунок в національній валюті». За даними платника по рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» станом на в 01.12.2015 р. та на 31.01.2016 р. сальдо розрахунків складає 0,0 грн.

Перевіркою наданих первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку встановлено, що оприбуткування соняшника на склад ТОВ «Бессарабія Агро» у м. Ізмаїл відбувається на підставі видаткових накладних на 201 рахунок як від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» так і від інших постачальників. Фізично на складі в м. Ізмаїлі не знаходиться весь обсяг оприбуткованого від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» соняшника, частина його знаходиться на зберіганні на елеваторах ТОВ «Прометей елеватор» (м. Миколаїв, м. Вознесенськ, с. Казанка Миколаївської області). Сировина, придбана у ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» переоформлюється відповідними квитанціями на елеваторі, на що виписуються видаткові накладні, на підставі яких в цей же день відбувається перехід права власності від Продавця до Покупця та оприбуткування на 201 рахунок на ТОВ «Бессарабія Агро».

Фактично сировина з елеватора - місця зберігання на склад ТОВ «Бессарабія Агро» відвантажується та доставляється автотранспортом (власним або на замовлення іншими перевізниками) партіями по 28-38 т протягом тривалого часу (з грудня 2015 р. по березень 2016 р.) з дня переоформлення права власності відповідними видатковими накладними, що підтверджено наданими до перевірки ТТН, реєстрами по прийомці соняшника від ТОВ «Прометей» (вагова). Тобто фактична наявність соняшника на складі виробничої бази та соняшника, який фактично зберігається на іншому підприємстві, не ведеться на окремих бухгалтерських рахунках або субрахунках. На бухгалтерському рахунку 201 рахується весь обсяг сировини, частина з якого фактично відсутня на складі в м. Ізмаїл (місце фактичного виробництва), та знаходиться на зберіганні у ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» згідно договорів на зберігання зерна.

За висновком фіскального органу, ТОВ «Бессарабія Агро» неправомірно перенесено інформацію зі складених первинних документів ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей», до облікових регістрів, а з них по відповідній хронології - до фінансової та податкової звітності. В порушення п. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» необґрунтовано внесено записи в облікові регістри, які мають проводитись на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення; не забезпечено дотримання пункту 3 розділу III Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, оскільки не забезпечено достовірність фінансової звітності. Відповідні складені документи не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вважатися первинними документами для підтвердження даних податкового обліку.

Отже перевіркою встановлено відсутність та недостовірність обовязкових реквізитів у первинних документах, придбання сировини (соняшника) невідомого походження, відсутність матеріально-технічної можливості здійснення вирощування зернових культур у постачальника соняшника, дозволяють зробити наступні висновки щодо складених ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей», для цілей оподаткування документів. Укладені між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» договора № 11/12/1 від 11.12.2015 та №14/01/2 від 14.01.2016 не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет. Відтак, придбання товару (соняшник) від ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» не підтверджено в повній мірі первинними документами та не доведено правомірність збільшення собівартості реалізованих товарів підприємством за рахунок вартості товару, отриманого від ТОВ "Зерноторгова компанія «Прометей " на загальну суму 31708336 грн., сума ПДВ 6341667 грн.

На підставі викладеного, за даними перевірки, дебетове сальдо взаєморозрахунків між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та ТОВ «Зерноторгова компанія «Прометей» на кінець періоду, що перевірявся, збільшено на 31708336 грн.

Однак суд не погоджується із вищевикладеними висновками перевіряючих та вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон N 996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 р. №88 встановлено вичерпний перелік обовязкових реквізитів первинного документу, за наявності яких той чи інший документ є письмовим доказом вчинення господарської операції, а саме (у редакції станом на момент складання первинних документів): назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В п.2.15 і п.2.16 Положення № 88 зазначено, що первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Ступінь деталізації змісту і обсягу господарської операції Законом N 996 і Положенням N 88 не встановлено, тому її можуть визначати особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. При цьому така деталізація має забезпечити розкриття змісту господарської операції та ідентифікацію активів, зобов'язань, доходів або витрат, з нею пов'язаних.

Отже, згідно з нормами законодавства, чинного на момент складання первинних документів, обовязковим реквізитом первинного документу було місце складання документу (реквізит «місце складання первинного документу» виключено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення адміністративних бар'єрів для експорту послуг» № 1724-VIII від 03.11.2016), а не місцезнаходження підприємства.

Крім того, зазначення в окремих документах адреси місцезнаходження ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО»: Одеська обл., Арцизький район, с. Холмське, вул. Радянська, 59 замість адреси: «Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а» не є внесенням до вказаних документів недостовірних відомостей, оскільки адреса «Одеська обл., Арцизький район, с. Холмське, вул. Радянська, 59» - це адреса ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» згідно Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до 16.12.2015 (дати внесення змін до Реєстру на виконання протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» від 11.12.2015р. №17), а адреса «Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а» - адреса цілісного майнового комплексу - виробничого комплексу ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», придбаного згідно договору купівлі-продажу виробничого комплексу від 17.08.2015, засвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8, зареєстрованого від 17.08.2015 №23721397, а з 16.12.2015 це адреса згідно Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, обидві адреси «Одеська обл., Арцизький район, с. Холмське, вул. Радянська, 59» та «Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а» є такими, що на законних підставах використовувалися у господарському документообороті ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», а відтак сам по собі факт зазначення у складських квитанціях від 22.02.2016 №1067, 1062, 1064 адреси ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» як «Одеська обл., Арцизький район, с. Холмське, вул. Радянська, 59» жодним чином не впливає на реальність виконання вказаної господарської операції.

У звязку із цим відсутність у первинних документах відомостей про місцезнаходження ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» або зазначення у них адреси «Одеська обл., Арцизький район, с. Холмське, вул. Радянська, 59» замість «Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 8а» не нівелює змісту вказаних документів та не впливає на їх належність у розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ст. 44 Податкового кодексу України.

Також суд не може погодитися із висновком контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» на підставі того, що не заповнені графи «На відпуск видано наказ від...» у складських квитанціях на зерно від 22.02.2016 №1067, 1062, 1064.

Процедуру ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки (далі - зерно) на елеваторах, хлібних базах, хлібоприймальних, борошномельних і комбікормових підприємствах (далі - підприємства) незалежно від їх форм власності на момент виникнення спірних правовідносин встановлювала Інструкція про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Мінагрополітики від 13.10.2008 №661, яка втратила чинність 21.05.2017.

Згідно з п. 1.10 розд. V Інструкції № 661 при видачі зерновим складом партії зерна виконуються такі організаційно-технологічні операції: власник зерна (уповноважена ним особа) подає заяву щодо його витребування та пред'являє складські документи на зерно, яке він бажає забрати зі складу; ВТЛ передає в бухгалтерію показники якості партії зерна (форма N 47), що зберігається, які склалися на момент відпуску; бухгалтерія готує попередній акт-розрахунок, у якому проводить розрахунки обсягу основного, побічних продуктів і відходів, що належать власнику, вираховує втрати згідно з нормами і ставить до відома власника зерна (представника власника); бухгалтерія оформлює наказ про відпуск зерна за формою N 16; оформлюються пропуск, транспортні документи всіх видів (ТТН, коносамент, залізничні накладні); визначаються брутто, тара і нетто транспортного засобу з відображенням у вагових журналах і в товарно-транспортних накладних; ВТЛ визначає фактичні показники якості завантаженого в транспортний засіб зерна, заносить результати аналізу в картку аналізу зерна і журнал форми N ЗХС-49, оформлює посвідчення про якість (форми NN 42, 40, 41, 43) та передає результати в бухгалтерію для проведення кінцевих розрахунків; бухгалтерія оформляє акт-розрахунок за фактичними показниками якості і перевіряє правильність проведених розрахунків за надані зерновим складом послуги та їх сплату.

Отже відповідний наказ видає бухгалтерія саме зернового складу, а тому ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» не могло мати відповідного наказу, і тим більше нести відповідальність за незазначення його реквізитів у складському документі.

Крім того, ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» згідно з п. 1 Інструкції № 661 не належить до субєктів господарювання, на які поширює свою дію Інструкція № 661, яка встановлює процедуру ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки (далі зерно) на елеваторах, хлібних базах, хлібоприймальних, борошномельних і комбікормових підприємствах.

Слід зазначити, що у рішенні Верховного Суду України від 27.10.2015 у справі N 2а-10463/10/0870 висловлена правова позиція, відповідно до якої сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю.

Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Аналогічна позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 N 1936/11/13-11.

Таким чином, незазначення у складських квитанціях від 22.02.2016 №№ 1067, 1062, 1064 реквізитів відповідного наказу, що не є реквізитом первинного документа, не може слугувати доказом неправомірного збільшення собівартості реалізованих товарів на суму 27750000 грн. та завищення суми податкового кредиту на суму 5550000 грн.

Суд також не погоджується із висновком перевіряючих про нереальність господарської операції через відсутність заяв щодо витребування зерна ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» від ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР» (місце зберігання соняшнику, придбаного у ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ»).

Згідно з п. 1.7 розд. V Інструкції № 661, кожна партія зерна видається її власнику матеріально відповідальною особою складу за кількістю і за якістю зерна на основі письмового звернення власника, доручення на право отримання зерна, наказу по зерновому складу (форма N16), попередньо складеного акта-розрахунку (додаток 7).

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що під час перевірки контролюючий орган не звертався до ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» з вимогою надати вищевказані заяви. При цьому ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» на виконання приписів п. 1.7, 1.10 розд. V Інструкції № 661 зверталося у встановленому порядку до ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР» із відповідними заявами на витребування насіння соняшнику власності ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», копії яких додані до матеріалів справи.

Отже, висновок ГУ ДФС в Одеській області про необґрунтоване формування ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» податкового кредиту через відсутність вказаних заяв безпідставним. При цьому положення Інструкції № 661 та ПК України не дозволяють дійти висновку про те, що відсутність вказаних заяв власника зерна свідчить про відсутність зерна на зберіганні та нереальність господарської операції, а тому перевіряючими перебільшено юридичне значення таких заяв для відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліках.

Крім того, суд вважає необґрунтованим висновок перевіряючих про нереальність поставок насіння соняшнику ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» на користь ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» з підстав відсутності кінцевого терміну дії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88, повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові кошти, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з Договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим Договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

До 31.12.2014 включно товарно-матеріальні цінності, нематеріальні активи, гроші та цінні папери відпускали покупцям або передавали безплатно тільки за довіреністю одержувачів. А типову форму довіреності на одержання цінностей (ф. № М-2) було наведено в додатку 1 до Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернених і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Мінфіну України від 16.05.96 р. № 99. Однак із 01.01.15 р. указаний норматив скасовано.

На теперішній час повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, можна підтвердити ти письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо (абз.3 п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 р. № 88).

Зазвичай саме довіреність той документ, що фіксує рішення керівника (уповноваженої особи) підприємства про повноваження конкретної фізичної особи одержати для юридичної особи певну кількість цінностей, зазначених згідно з переліком.

При цьому навіть відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію, про що слушно зазначено Верховним Судом України в постанові від 29.04.2015 у справі № 3-77гс153.

Суд зауважує, що податковим органом перевищено юридичне значення довіреностей на отримання ТМЦ в аспекті оподаткування господарських операцій платника податків, та зазначає, що відсутність таких документів не є безумовним доказом неправомірності вчиненої господарської операції, а окремі недоліки документів не можуть бути підставою для невизнання фактів придбання товару, тим більше, що Податковий кодекс України не містить інших вимог, ніж наявність податкової накладної, для віднесення сум за правочинами до податкового кредиту. Отже такі посилання не ґрунтуються на приписах податкового законодавства, тому безпідставно покладені в основу заперечень відповідача.

Отже, чинне законодавство не зобовязує в разі отримання ТМЦ надавати саме довіреність, у звязку із чим суд погоджується з доводами сторони позивача, що в даному випадку такі повноваження в першу чергу підтверджуються письмовим Договором поставки №11/12/1 від 11 грудня 2015 року та Договором поставки № 14/01/2 від 14.02.2016 року, укладеними між ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ».

Безпідставним також вбачається обґрунтування перевіряючими висновків в частині неправомірного збільшення собівартості реалізованих товарів на суму 27750000 грн. та завищення суми податкового кредиту на суму 5550000 грн. у лютому 2016 р. податковою інформацією. Так, податковою визнається інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контрольні органи завдань і функцій у порядку, встановленому ПК. Як зазначається в пп. 14.1.171 п.14.1 ст. 14 ПК України, поняття «податкова інформація» вживається у значенні, закріпленому в Законі України «Про інформацію» (ст. 16).

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (пп. 21.1.1); не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп. 21.1.4); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій (пп. 21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (пп. 21.1.3).

Відповідно до п. 83.1 ст. 81 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; (83.1.2) податкова інформація; (83.1.3) експертні висновки; (83.1.4) судові рішення; (83.1.6) податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

З огляду на матеріали справи, висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» через придбання сировини невідомого походження та відсутність матеріально-технічних можливостей здійснення вирощування зернових культур у постачальника соняшника зроблений на підставі акту перевірки ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 11.08.2016 №376/14-03-14-02/39749858 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за період 2015 рік, 1 квартал 2016 року та з податку на додану вартість за період вересень 2015 року, лютий - травень 2016 року по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками СТОВ «ТРЮІЯ» () за період вересень 2015 року, ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» () за період лютий - травень 2016 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у контрагентів-постачальників СТОВ «ТРІВІЯ» () за період вересень 2015 року, ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» () за період лютий - травень 2016 року та з податку на прибуток за період 1 квартал 2016 року та з податку на додану вартість за період січень 2016 року по взаємовідносинам з контрагентом - покупцем ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» () та з контрагентами-постачальниками, у яких були придбані товари (послуги), які в січні 2016 року були реалізовані контрагенту-покупцю ТОВ «ПРОМЕТЕЙ - ГРЕЙН» ()».

Зміст зазначеної вище податкової інформації, відтворений в акті перевірки відносно позивача та взятий за основу висновків перевіряючих. При цьому згідно довідки від 17.08.2016 №11/14-03-14-02/39749858, складеної ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївському районі, звіркою ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» підтверджено реальність господарських операцій контрагентом-покупцем ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» на загальну суму ПДВ на суму 11228723 грн., у т.ч.: за грудень 2015 - на суму ПДВ 4816666,66 грн,; за січень 2016 - на суму ПДВ 4510980,00 грн.; за березень 2016 - на суму ПДВ 1901077,00 грн. В той же час акт перевірки № 31/15-32-14-02/39076260, у порушення п. 5 розд. II Порядку №727, не містить деталізації які саме операції ГУ ДФС в Одеській області слід вважати підтвердженими та такими, що зумовлюють правомірне формування собівартості товару та податкового кредиту.

Суд не погоджується з вказаними висновками акту перевірки та дослідивши фактичність проведених господарських операцій, їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, дійшов висновку про обґрунтованість формування податкової звітності, з огляду первинні документи, які надавалися позивачем як в ході перевірочних заходів, так і під час їх адміністративного та судового оскарження: договори, акти приймання-передачі наданих послуг, податкові накладні, рахунки на оплату тощо, складені ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» та перевізниками, які не є повязаними особами з ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», та у сукупності підтверджують реальний рух активів між ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР», на якому зберігалося придбане у ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» насіння соняшнику, та ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО».

Суд також враховує висновок Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладений у постанові № 21-511а14 від 9 грудня 2014 р., про те, що висновки, викладені у акті, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, а інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 10.09.13 р. у справі № 21-237а13, від 03.11.2015 у справі № 21-99а15, від 01.12.2015 у справі № 21-3133а15, від 03.02.2016 у справі № 21-4265а15 та Вищий адміністративний суд України у постанові від 06.07.2016 у справі № К/800/33177/15).

Крім того, на підтвердження подальшого руху придбаного у вказаного підприємства насіння соняшнику позивачем надані копії приходних ордерів на передачу сировини - соняшнику від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» до ПП «БЕССАРАБІЯ-В» у межах переробки давальницької сировини, що є додатковим доказом реальності господарських операцій з поставки товару. У подальшому з вказаного насіння було виготовлено соняшникову олію та шрот соняшнику, які ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» скеровано за зовнішньоекономічними контрактами на експорт, що підтверджено наявними в органах державної фіскальної служби України відомостях про митне оформлення товару та фактичне переміщення митного кордону України.

Суд також визнає необґрунтованим висновок фіскального органу щодо неправомірного збільшення собівартості реалізованих товарів на суму 31708336 грн. та завищення суми податкового кредиту ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» на суму 6341667 грн., який обґрунтований неідентифікацією у видаткових накладних особи, яка отримувала товар, незазначенням ОСОБА_5Г у товарно-транспортних накладних, які оформлялися за місцем зберігання соняшнику як особи, яка безпосередньо отримувала товар у місці зберігання (ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР»), незазначенням кінцевого терміну дії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (оцінка такого доводу дана судом вище); неповного заповненням (заповнення не всіх граф) товарно-транспортних накладних, незабезпеченням достовірності фінансової звітності, придбанням сировини невідомого походження та відсутністю матеріально-технічних можливостей здійснення вирощування зернових культур у постачальника соняшника.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» одним з обовязкових реквізитів первинного документу є дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому якщо видаткова накладна підписана представником покупця без вказівки прізвища, номера довіреності, проте за наявності інших реквізитів, передбачених ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вона не перестає бути первинним документом, який ілюструє відповідну господарську операцію та дає змоги дійти висновку про її зміст.

В той же час, висновок контролюючого органу в частині неможливості ідентифікації згідно видаткових накладних особи, яка отримувала товар, - суперечить висновкам цих самих осіб, зроблених раніше: «Згідно наданих до перевірки видаткових накладних, отримувала соняшник від ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» ОСОБА_5 (комірник ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО»), що свідчить про непослідовний, безсистемний і вибірковий характер оцінювання перевіряючими спірних правовідносин.

Із доводів представника позивача убачається, що ОСОБА_9 (комірник ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» згідно наказу від 21.09.2015 № 07-к) була відсутня на виробничих потужностях ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР» під час відвантаження соняшнику безпосередньо у транспортні засоби ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (транспортні засоби третіх осіб за завданням підприємства). З огляду ж на товарно-транспортні накладні, отримання товарно-матеріальних цінностей «насіння соняшнику» за місцем зберігання здійснювалося безпосередньо водіями транспортних засобів.

Оцінюючи вищезазначену аргументацію податкового органу в частині незаповнення всіх граф у ТТН, суд виходить із того, що товарно-транспортна накладна є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363, не встановлюють правил податкового обліку платника податків, яким у даному випадку є позивач. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Також у листі Міністерства доходів і зборів від 19.09.2013 № 11569/6/99-99-22-01- 03-15/1128 зазначено, що ТТН не є документом, який підтверджує факт придбання товару. Завдання ТТН підтвердити факт перевезення вантажу, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то при наявності документів, які підтверджують фактичне одержання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для невизнання витрат із придбання товарно-матеріальних цінностей».

Однак співробітники ДФС в Одеській області всупереч офіційної позиції центрального фіскального органу дійшли хибного висновку про те, що неповне заповнення транспортної документації є достатнім для невизнання факту постачання продукції. При цьому товарно-транспортні накладні, зокрема, № 416302 від 22.12.2015, №56 від 28.03.2016, які аналізуються перевіряючими, містять усі передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реквізити.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Відтак, відійшовши від офіційної позиції центрального фіскального органу про те, що ТТН не є документом, який підтверджує факт придбання товару, субєктом владних повноважень порушено низку принципів, на яких ґрунтується податкове законодавства, що призвело до прийняття необґрунтованих актів індивідуальної дії.

Відповідно до п. 1 розд. II Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Мінфіну України від 07.02.2013 № 73 Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Згідно з п. 7-10 НП(С)ФЗ №1: у балансі відображаються активи, зобовязання та власний капітал підприємства; у звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період; у звіті про рух грошових коштів наводяться дані про рух грошових коштів протягом звітного періоду в результаті операційної, інвестиційної та фінансової діяльності; у звіті про власний капітал розкривається інформація про зміни у складі власного капіталу підприємства протягом звітного періоду.

Сама по собі фінансова звітність не є самостійним доказом реальності окремих господарських операцій, а, відповідно, вчинені у ній окремі помилки не є безумовним доказом відсутності такої господарської операції

Стверджуючи про нереальність вчинених господарських операцій на підставі недостовірності фінансової звітності, перевіряючі в акті перевірки взагалі не зазначають в яких саме документах фінансової звітності підприємства, за які періоди та в якій саме частині (розділі) допущені такі порушення.

Згідно з п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 р. № 727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

Відповідно до п.5 цього ж Порядку факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших субєктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

В порушення вищенаведеного положення, перевіряючими в акті перевірки викладені порушення без посилання на первинні або інші документи, які підтверджують зазначені факти. Самі порушення висвітлені нечітко, необєктивно та не у повній мірі; акт не містить систематизованого викладу виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового законодавства.

На переконання суду, такі твердження перевіряючих аргументовано можна назвати оціночними судженнями, які, в свою чергу, не містять фактичних даних і не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. У звязку із цим оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, і в будь-кому разі не можуть слугувати підставою для невизнання наслідків господарських операцій платника податків.

Кім того, висновок ГУ ДФС в Одеській області про відсутність матеріально-технічних потужностей для виконання господарських операцій спростовується первинним документами: договорами купівлі-продажу, видатковими накладними та податковими накладними на постачання насіння соняшнику на користь ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» від ПП «ОБОЯНЬ» (), Колгосп «ПРОМЕТЕЙ» (), ПСП «ОБРІЙ» (), ФГ «ОРБІТА» (), ФГ «ОСОБА_10В.» (), ФГ «ФРУНЗЕ» (), ПП «ПРОМІНЬ ОЗЕРНЕ» (), ДП «ДГ «ЗОРІ ОСОБА_11» НААНУ» (), ФГ «ВІКТОРІЯ-2007» (), ТОВ «ДНШРЯНКА» (), ТОВ «ЛАН» (), ФГ «АКРАДІЯ» (), ТОВ СП «ДАС-АГРО» (), СТОВ «ІСКРА» (), СФГ «АЯКС» (), СТОВ «УРОЖАЙ» (), ФГ «ЗАБАВА» (), ТОВ «ДОБРОБУТ» (), ФГ «ДОМШАТОР ЛД» (), ФГ «КОРОЛЬ» (), ТОВ «АГРОСЕРВІС» (), ТОВ «АГРО-СНАБ» (), ФГ «Володимир» (), ПП «Караван-Т.У.Р.» (), ФГ «Каспій» (), ПСП «Агровіта» (код ЄДРПОУЗ1827032), ПП «Великий роздол» (), ФГ «ОСОБА_12В.» (), ПСП «Агровіта» (), ПП «Грейн-Юг» (), ФГ «Добробут-Б» (), ФГ «Покровське» () та ін.

Насіння соняшника, яке придбавало ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» у сільськогосподарських виробників, зберігалося на складських потужностях ТОВ «ПРОМЕТЕЙ- ЕЛЕВАТОР» згідно наступних договорів: договору складського зберігання зерна №20/В від 01.12.2015р. (місце зберігання - Миколаївська обл., Новобузький район, с. Шевченково, вул. Жовтнева, 27а); договору складського зберігання зерна №26/К від 01.12.2015р. (місце зберігання - Миколаївська обл., Казанівський район, с. Казанка, вул. Жовтнева, 40); договору складського зберігання зерна №21/Б від 01.12.2015р. (місце зберігання - Миколаївська обл., Баштанський район, с. Лоцкіне, вул. Степаненко, 68а); договору складського зберігання зерна №18/А від 09.12.2015р. (місце зберігання - м.Миколаїв, вул. Дніпровська, 1/2); договору складського зберігання зерна №12/Д від 09.12.2015р. (місце зберігання -Кіровоградська обл., Долинський район, м. Долинська, пров. Транспортний, 30); договору складського зберігання зерна №20/в від 01.12.2015р. (місце зберігання - Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Карла Маркса, 57а).

У свою чергу, ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» також укладено договори складського зберігання зерна з ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР», на виробничих потужностях якого і зберігалося придбане у ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» насіння соняшника, а саме: договір складського зберігання від 29.10.2015р. №15/А (місце зберігання - м.Миколаїв, вул. Дніпровська, 1/2); договір складського зберігання від 15.12.2015р. №15/А (місце зберігання - Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Карла Маркса, 57а); договір складського зберігання від 14.01.2016р. №29/К (місце зберігання - Миколаївська обл., Казанівський район, с. Казанка, вул. Жовтнева, 40); договір складського зберігання від 28.01.2016р. №22/В (місце зберігання - Миколаївська обл., Новобузький район, с. Шевченково, вул. Жовтнева, 27а).

Отже, ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» належними та допустимими доказами підтвердило наявність матеріально-технічних потужностей для вирощування, зберігання та постачання насіння соняшнику за господарськими операціями між ТОВ «ЗЕРНОТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» у січні 2015 р., січні 2016 р., а відповідні висновки фіскального органу є безпідставними та необґрунтованими.

З аналогічних підстав не заслуговують на увагу доводи відповідача про нереальність господарських операцій та неправомірність збільшення собівартості реалізованих товарів й завищення податкового кредиту підприємством за рахунок вартості товару, отриманого від ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ГОЛД», які ґрунтуються на аналогічних твердженнях, зокрема, на зазначенні недостовірної адреси ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» у складських квитанціях на зерно, не заповненні графи «На відпуск видано наказ від...» у складських квитанціях на зерно, відсутності заяв щодо витребування зерна ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» від ТОВ «ПРОМЕТЕЙ- ЕЛЕВАТОР», придбанні сировини невідомого походження та відсутність матеріально-технічних можливостей та здійсненна вирощування зернових культур у постачальника соняшника.

Зокрема, перевіряючі дійшли висновку про завищення з боку ТОВ «БЕССАРАБІЯ- АГРО» собівартості реалізованих товарів на суму 42700000 грн. по аналогічним відносинам із ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ГОЛД» та за наявності ідентичних зауважень до первинної документації, оцінка яким надана вище судом.

Втім, на підтвердження реального руху активів між ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР», на якому зберігалося придбане у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ГОЛД» насіння соняшнику, та ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО», свідчать копії приходних ордерів на передачу сировини - соняшнику від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» до ПП «БЕССАРАБІЯ-В» у межах переробки давальницької сировини. У подальшому з вказаного насіння було виготовлено соняшникову олію та шрот соняшнику, які ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» скеровано за зовнішньоекономічними контрактами на експорт, що підтверджено наявними в органах державної фіскальної служби України відомостях про митне оформлення товару та фактичне переміщення митного кордону України.

Крім того, згідно довідки від 17.08.2016 №12/14-03-14-02/39749858, складеної ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївському районі, звіркою ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ГОЛД» підтверджено реальність господарських операцій контрагентом-покупцем ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» на загальну суму ПДВ на суму ПДВ 34417484,01 грн., у т.ч.: за лютий 2016 - на суму ПДВ 26305686,67 грн., за березень 2016 - на суму ПДВ 8111797,34 грн.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява N 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив:

"70. І, нарешті, що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

71. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу N 1".

Подібну позицію займав і Верховний Суд України, який у постанові від 11 грудня 2007 року (справа N 21-1376во06) дійшов висновку, що "у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту".

Суд зазначає, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року N 21-4953а15 у справі за позовом приватного акціонерного товариства "МТС Україна" до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (правонаступник - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

Крім того, перевіркою повноти визначення податкових зобовязань за період з 03.02.2014 по 30.09.2016 року встановлено їх заниження на суму 588 642 грн., у т.ч.: у вересні 2016 року - 588 642 грн.

ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Покупець) укладено договір купівлі - продажу №0477/04/16 від 31.04.2016 з TOB «ОСОБА_13 Україна» (Продавець), відповідно до якого Продавець зобовязуеться передати у власність Покупця транспортний засіб (автомобіль) (надалі - Товар) Lexus LX 570 5,7 A/TURJ201L-GNZGKW 54 GZ, 2016 року вироблення, за ціною - 3091944,17 грн., ПДВ - 618388,83 грн.

Згідно з п.2.1 вищезазначеного договору, сторони погоджуються, що на дату укладання Договору ціна Товару становить 3091944,17 грн., ПДВ - 618388,83 грн., а загальна сума до стати за Товар з урахуванням ПДВ становить 3710333 грн.

Згідно з п. 3.5 вищезазначеного договору, право власності на Товар виникає у Покупця з моменту підписання накладної.

З огляду на акт, до перевірки надано рахунок - фактуру №СМУ00009503 від 21.04.2016, сплату за яким було здійснено 22.04.2016 платіжним дорученням №5930 від 22.04.2016 у сумі 3710333 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 618 388,83 грн., видаткову накладну від TOB «ОСОБА_13 Україна» №СМУ00010235 від 26.04.2016 на суму 3710333 грн., у т.ч. ПДВ - 618388,83 грн., в якій зазначено: «Товар Покупцем оглянутий, зовнішніх дефектів, недоліків чи ушкоджень Товару під час огляду не виявлено. Товар повністю відповідає умовам Договору. Покупець не має претензій до Продавця щодо комплектності переданого Товару та/або виконання Продавцем зобовязань за Договором. Згідно до умов Договору, в момент підписання цієї видаткової накладної у Покупця виникає право власності на Товар. Продавець в повному обсязі виконав прийняті на себе зобовязання щодо передачі Товару Покупцю в строки та на умовах Договору» та податкову накладну від ТОВ «ОСОБА_13 Україна» від 22.04.2016 №2535 на суму 3710333 грн., у т.ч. ПДВ - 618388,83 грн.

У бухгалтерському обліку ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» придбання вищезазначеного автомобілю Lexus LX 570 5,7 A/TURJ201L-GNZGKW 54 GZ відображено по рахунку 1521 «Придбання основних засобів». Оприбуткування автомобілю Lexus LX 570 5,7 A/TURJ201L-GNZGKW 54 GZ відображено по Дт 105 «Транспортні засоби».

До перевірки надано наказ ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» №10/5 від 10.05.2016 щодо використання вищезазначеного автомобілю «у господарській діяльності товариства», включення його «до переліку основних засобів товариства» та ведення «обліку основних засобів відповідно до приписів чинного законодавства України».

Згідно акту, перевіркою встановлено, що у вересні 2016 року вищезазначений автомобіль Lexus LX 570 5,7 A/TURJ201L-GNZGKW 54 GZ було реалізовано. До перевірки було надано наказ ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» від 20.09.2016 №52/1-к «Про продаж автомобілю», де зазначено: «В звязку з продажем автомобіля «Lexus LX 570 5,7 А/Т» державний номер НОМЕР_8 бухгалтерії зробити уцінку автомобіля згідно експертної оцінки ТОВ «Грандторгстрой» і підготувати його для передачі ТОВ «Сігнал - Авто» для подальшого продажу».

За висновком ТОВ «Грандторгстрой» (, сертифікат субєкта оціночної діяльності ФДМУ №623/15 від 07.08.2015) про вартість майна Звіту про оцінку майна колісного транспортного засобу Lexus LX 570, д/н НОМЕР_9, ідентифікаційний номер JTJHY00W104203744, від 21.09.2016, вартість вищезазначеного автомобілю складає 303333,33 грн. (без урахування ПДВ). У короткому технічному опису до Звіту одним рядком зазначено: «автомобіль після ДТП, непридатний до експлуатації, одометр не працює».

До перевірки надано договір комісії №6049/16/000166 від 21.09.2016, за яким ТОВ «Сігнал-Авто» () визначено Комісіонером, а ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» - Комітентом.

Згідно з п.1.1 даного договору, Комісіонер зобовязується за дорученням Комітента, за винагороду, укласти від свого імені відповідний договір і вчинити за рахунок і в інтересах Комітента продаж транспортного засобу, а саме, вищезазначеного автомобілю.

Згідно з п.4. даного договору, ціна ТЗ заявлена Комітентом складає 364000 грн. (ціна без урахування ПДВ - 303333,33 грн., ПДВ - 60666,67 грн.). До перевірки надано видаткову накладну №1 від 21.09.2016 від ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Постачальник) до ТОВ «Сігнал - Авто» (Покупець) на суму 364000 грн., у т.ч. ПДВ 60666,67 грн. та акт приймання - передачі транспортного засобу від 21.09.2016.

На виконання п.1.1 договору комісії №6049/16/000166 від 21.09.2016 між ТОВ «Сігнал-Авто» (, Комісіонер) та ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» (Комітент), ТОВ «Сігнал - Авто» укладено договір №6049/16/000106 купівлі - продажу транспортного засобу від 21.09.2016 з фізичною особою - ОСОБА_14, НОМЕР_10 від 30.10.2000, де ТОВ «Сігнал - Авто» визначено Продавцем, а ОСОБА_14 - Покупцем.

Згідно з п.1.1 договору №6049/16/000106 від 21.09.2016, Продавець зобовязується передати у власність Покупця вищезазначений транспортний засіб та сплатити обумовлену цим договором грошову суму.

Згідно з п.1.3 договору №6049/16/000106 від 21.09.2016, «транспортний засіб оглянутий Покупцем. Покупець стверджує, що володіє достатньою інформацією про Транспортний засіб, що набувається, задоволений його технічним станом та погоджується прийняти його таким, як він є. Під час огляду Транспортного засобу будь-яких дефектів, недоліків, які перешкоджають використанню Транспортного засобу за цільовим призначенням, про які не було повідомлено Продавцем не виявлено. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваного Транспортного засобу Покупець не має».

Згідно з п. 1.5 договору №6049/16/000106 від 21.09.2016, право власності на Транспортний засіб виникає у Покупця з моменту укладання даного Договору.

Згідно з п. 2.1 договору №6049/16/000106 від 21.09.2016, ціна Транспортного засобу складає 364000 грн. (тобто, ціна без урахування ПДВ - 303333,33 грн., ПДВ - 60666,67 грн.)

У бухгалтерському обліку ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» реалізація автомобілю Lexus LX 570 5,7 A/TURJ201L-GNZGKW 54 GZ відображена по рахунку 286 («Необоротні активи та групи вибуття, утримувані для продажу»).

За даними бухгалтерського обліку підприємства (рахунок 105), залишкова вартість вищезазначеного автомобілю станом на 01.09.2016 складала - 3246541,37 грн. (без урахування ПДВ).

На підставі викладеного податковий орган дійшов висновку про те, що ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» у вересні 2016 року було здійснено продаж автомобілю за ціною, нижчою від балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, на суму 2943208,04 грн. (3246541,37 грн. - 303333,33 грн.).

Так, дійсно згідно п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Однак в ході судового розгляду справи судом встановлено помилковість означених висновків за результатами перевірки. Зокрема, з наданих представником позивача регістру відомостей «параметри амортизації ОЗ» засіб Lexus LX 570 5,7 внаслідок події «уціненя» переоцінений та відображений по рах. Дт 131, 975, Кт 105, сума переоцінки 2780880,98 грн. Відповідно до картки рахунку 105 сальдо на початок 21.09.2016 засобу Lexus LX 570 5,7 - 3100179,18 грн., переоцінки ОЗ БА000000002 від 21.09.2016 рах. Дт 975 Кт ,98 грн., поточне сальдо 319298,20 грн.; підготовка до передачі ОЗ БА рах. Дт 131 Кт 105 15964,87 грн., поточне сальдо 303333,33 грн. Зазначені докази підтверджують, що у вересні 2016 р. позивачем було здійснено продаж автомобіля за балансовою вартістю за даними бухгалтерського обліку, у звязку із чим суд не вбачає стверджуваного відповідачем порушення ТОВ «БЕССАРАБІЯ-АГРО» щодо заниження зобовязань у вересні 2016 року на суму 588642 грн. внаслідок продажу засобу за нижчою від балансової вартості ціною.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідні положення про податкові штрафи передбачають певні засоби захисту, які ґрунтуються на суб'єктивних ознаках, що вимагає від суду враховувати нюанси і не бути занадто рестриктивним в оцінці кожної конкретної справи щодо наявності в ній підстав для скасування податкового штрафу чи звільнення від його сплати.

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності висновків за результатами перевірки, які покладені в основу оскаржуваних актів.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.02.2017 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З огляду на матеріали справи, позивачем за подачу даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 1439541,81 грн. згідно платіжного доручення № 14036 від 04.05.2017, які відповідно до даних КП «Діловодство спеціалізованого суду» надійшли до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне присудити позивачу здійснені ним судові витрати.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕССАРАБІЯ-АГРО» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДФС в Одеській області податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 24.02.2017, податкове повідомлення-рішення форми «В4» № НОМЕР_2 від 24.02.2017, податкове повідомлення-рішення форми «В1» № НОМЕР_3 від 24.02.2017.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕССАРАБІЯ-АГРО» () судові витрати в сумі 1439541,81 грн. (один мільйон чотириста тридцять девять тисяч пятсот сорок одну грн. 81 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 30 червня 2017 року.

Суддя І.В. Завальнюк

.