Справа № 815/590/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/590/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнестрейд» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.12.2016 року № та №,

ВСТАНОВИВ :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнестрейд» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.12.2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб'єктами господарювання у розмірі 803 792,22 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 200 948,06 грн., та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання у розмірі 191 379,10 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 47 844,77 грн., які прийнято на підставі акту «Про результати документальної невиїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України ТОВ «Бізнестрейд» за митними деклараціями від 05.02.2016 року №500060804/2016/000169, №500060804/2016/000170, від 08.02.2016 року №500060804/2016/000186, №500060804/2016/000187, від 12.02.2016 року №500060804/2016/000250, №500060804/2016/000252, №500060804/2016/000253» від 16.12.2016 року №377/15-32-14-05-11/39274911.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підставою для визначення Головним управлінням ДФС в Одеській області порушення позивачем податкового та митного законодавства слугували хибні припущення перевіряючого стосовно того, що документи стосуються однієї поставки товару експортованого з Республіки Польща на адресу позивача, оскільки ТОВ «Бізнестрейд» здійснювало імпорт зазначеного товару в Україну на підставі Контракту №В-5 від 18.10.2015 року, укладеного з Корпорацією FD IMPORT EXPORT CORP (США), а тому оскаржувані повідомлення-рішення суперечать нормам чинного законодавства, а висновки митного органу про те, що надані товариством документи містять неправдиві дані щодо їх вартості й митна вартість вантажу, заявлена у вантажних митних деклараціях та товарно-супровідних документах, є нижчою за митну вартість, розраховану у відповідності до Митного кодексу України на основі документів, отриманих від митних органів Республіки Польща, є помилковими.

В порушення приписів МК України відповідачем не було повідомлено посадових осіб ТОВ «Бізнестрейд» про початок проведення перевірки, а також не було своєчасно ознайомлено з наказом на здійснення такої перевірки.

Насправді, митне оформлення проведено на підставі належних та достовірних даних та порушень законодавства при їх митному оформленні допущено не було; донарахування податку на додану вартість та ввізного мита здійснено на підставі даних уповноважених органів Польщі про вартість вантажу, яка є іншою, однак ці дані жодним чином не доводять порушень позивача, оскільки в них містяться зовсім інші договірні сторони та учасники зовнішньо - економічної діяльності.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що достовірність декларацій ставиться під сумнів відповідачем з безпідставних тверджень, які спростовуються наявними письмовими доказами, у зв'язку з чим сума грошового зобов'язання, визначена оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставною.

Представник відповідача надав до суду заперечення (а.с. 78-79), в яких зазначив, що на підставі п.2. ч.2 ст.351 Митного кодексу України, відповідно до наказу від 25.11.2016 року № 1971, виданого ГУ ДФС в Одеській області проведено перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України ТОВ «Бізнестрейд» за митними деклараціями від 05.02.2016 року №500060804/2016/000169, №500060804/2016/000170, від 08.02.2016 року №500060804/2016/000186, №500060804/2016/000187, від 12.02.2016 року №500060804/2016/000250, №500060804/2016/000252, №500060804/2016/000253», за результатами якої складено акт перевірки від 16.12.2016 року №377/15-32-14-05-11/39274911.

В ході перевірки встановлено, що в порушення п.2 ст.52 Митного кодексу України, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України позивачем надано недостовірні відомості про товари, що призвело до заниження митної вартості товару та, як наслідок, несплаті у повному обсязі податкових зобов'язань до Державного бюджету України в сумі 995 171,32 грн.

Так, при проведенні перевірки відповідачем опрацьовано матеріали, отримані від митних органів Республіки Польща на запит ДФС України, співставлені копії коносаментів, наданих митними органами Польщі та поданими ТОВ «Бізнестрейд» і підтверджено їх автентичність, однак співставленням даних, які містяться у графі 22 експортних та імпортних декларацій встановлено, що фактурна вартість товару, заявлена при імпорті товару є значно меншою, ніж фактурна вартість задекларована у експортних деклараціях.

Таким чином, на думку відповідача, вищенаведене свідчить про наявність порушень з боку позивача, у зв'язку з чим відповідачем зроблено висновок, що позивачем порушено п.2 ч.52 Митного кодексу України, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу та у зв'язку з встановленим порушеннями відповідачем прийнято оскаржувані повідомлення-рішення, таким чином, відповідач вважає позовні вимоги ТОВ «Бізнестрейд» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнестрейд» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.12.2016 року № та № - задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 27.12.2016 року № та №. Стягнуто з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнестрейд» () судовий збір у розмірі 18 659 /вісімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять/ грн. 62 коп.

Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою на вказану постанову, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у період з 01.12.2012 року по 12.12.2016 року на підставі п.2. ч.2 ст.351 Митного кодексу України, відповідно до наказу від 25.11.2016 року № 1971, виданого ГУ ДФС в Одеській області, проведено перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України ТОВ «Бізнестрейд» за митними деклараціями від 05.02.2016 року №500060804/2016/000169, №500060804/2016/000170, від 08.02.2016 року №500060804/2016/000186, №500060804/2016/000187, від 12.02.2016 року №500060804/2016/000250, №500060804/2016/000252, №500060804/2016/000253», за результатами якої складено акт перевірки від 16.12.2016 року №377/15-32-14-05-11/39274911 (а.с.15-25).

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення ТОВ «Бізнестрейд» п.2 ст.52 Митного кодексу України, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України позивачем надано недостовірні відомості про товари, що призвело до заниження митної вартості товару та, як наслідок, несплаті у повному обсязі податкових зобов'язань до Державного бюджету України в сумі 995 171,32 грн. та з урахуванням наведеного, у відповідності до вимог п.п.54.3.2, 54.3.6 п.54.3 ст.5 ПК України, позивачу визначено податкові зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 803 792,22 грн. та з ввізного мита у сумі 191 379,10 грн., які підлягають перерахуванню до Держбюджету України (а.с.24).

На підставі встановлених порушень та вказаного акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.12.2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб'єктами господарювання у розмірі 803792,22 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 200 948,06 грн., та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами господарювання у розмірі 191379,10 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 47 844,77 грн. (а.с.27-28).

Наведені рішення суб'єкту владних повноважень оскаржені позивачем до суду. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо задоволення адміністративного позову повністю.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (надалі по тексту - ПК України).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктами 23 та 29 частини 1 статті 4 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною 5 статті 54 Митного кодексу України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України надходження від уповноважених органів іноземних держав інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України, встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до пункту 4 Наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року №689, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості посадові особи, що провадять такий контроль, застосовують положення Методичних рекомендацій з метою аналізу, виявлення та оцінки ризиків щодо заявлення декларантом або уповноваженою ним особою неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі неправильного визначення митної вартості товарів. Робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків може включати інші заходи, передбачені законодавством України з питань державної митної справи. Контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після завершення їх митного контролю та митного оформлення шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів відповідно до частини восьмої статті 336 Кодексу.

Отже, аналізуючи вищезазначені законодавчі норми, колегія судів дійшла висновку про те, що задля підтвердження сумнівів у достовірності інформації та (або) автентичності документів, поданих декларантом контролюючому органу, перевіряючий орган має відповідні повноваження для звернення із запитами за документально підтвердженою інформацією до уповноважених органів іноземних держав. При цьому, у даному випадку, єдиним уповноваженим органом, який може підтвердити, чи спростувати дані, зазначені у технічному паспорті (свідоцтві про реєстрацію), є той орган, який видав цей документ.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, єдиною підставою для висновку відповідача про порушення позивачем митних правил слугував лист з митних органів Республіки Польщі від 30.09.2016 року №450000-IMPW.7352.750.2016.4.RM та відповідні документи стосовно експорту до України товару «Кава натуральна смажена з кофеїном» на адресу позивача, а саме: експортні митні декларації від 08.12.2015 року №ECS322080/00/022485/2015 та від 21.12.2015 року №ECS322080/00/023545/2015, експортні інвойси № від 08.12.2015 року та № від 18.12.2015 року, коносаменти №568549560 від 29.12.2015 року та №SEJ332233 від 17.12.2015 року, документів підтвердження експорту MNR15PL322080E0224853 та MNR15PL322080E0235459, інші документи стосовно фрахту, декларування, інших послуг, пов'язаних з експортуванням товарів.

Так, при проведенні перевірки відповідачем опрацьовано матеріали, отримані від митних органів Республіки Польща на запит ДФС України, співставлені копії коносаментів, наданих митними органами Польщі та поданими ТОВ «Бізнестрейд» і підтверджено їх автентичність, однак співставленням даних, які містяться у графі 22 експортних та імпортних декларацій встановлено, що фактурна вартість товару, заявлена при імпорті товару є значно меншою, ніж фактурна вартість задекларована у експортних деклараціях.

Зокрема, фактурна вартість товару, яка задекларована за митними деклараціями від 05.02.2016 року №500060804/2016/000170, від 08.02.2016 року №500060804/2016/000186 та №500060804/2016/000187 дорівнює 98 892,00 дол. США, в той час як дані графи 22 експортної декларації від 08.12.2015 року №ECS322080/00/022485/2015 - 157 740,00 дол. США., фактурна вартість товару, яка задекларована за митними деклараціями від 05.02.2016 року №500060804/2016/000169, від 12.02.2016 року №500060804/2016/000250, №500060804/2016/000252 та №500060804/2016/000253 складає 163 371,00 дол. США, в той час як дані графи 22 експортної декларації від 21.12.2015 року №ECS322080/00/023545/2015 - 251 850,00 дол. США.

Із змісту зазначеного листа вбачається, що ціни, за якими було здійснено відвантаження товарів компанією «Strauss Cafe Poland» Sp. Z o.o. (Республіка Польща) на адресу компанії FD IMPORT EXPORT CORP (США) виявились вищими, ніж ті, за якими ТОВ «Бізнестрейд» фактично отримало такі товари від компанії FD IMPORT EXPORT CORP (США), тому митними органами був зроблений висновок про порушення митних правил.

Даний лист з додатками містив інформацію щодо цін на товари, які були відвантажені відправником товару компанією «Strauss Cafe Poland» Sp. Z o.o. (Республіка Польща) на адресу компанії FD IMPORT EXPORT CORP (США).

Так, судом встановлено, що за вказаними поставками одержувачем товару згідно вказаного листа виступає компанія FD IMPORT EXPORT CORP (США), рахунки-фактури в митних заявах, оформлених компанією «Strauss Cafe Poland» Sp. Z o.o. (Республіка Польща) у митному режимі «вивоз», відсутні (а.с.91).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжних доручень в іноземній валюті №9 від 11.05.2016 року, №11 від 07.06.2016 року та №14 від 28.10.2016 року (а.с.64-66), позивачем сплачено на рахунок бенефіціара - компанії FD IMPORT EXPORT CORP (США) грошові кошти за договором №В-5 від 18.10.2015 року, а отже, отримувачем вказаних коштів є саме FD IMPORT EXPORT CORP (США), з якою ТОВ «Бізнестрейд» укладено контракт (а.с.30-34).

Поряд з цим, відповідачем зроблено оскаржуваний висновок про заниження ТОВ «Бізнестрейд» митної вартості товару на підставі документів, наданих відвантажувачем товарів - компанією «Strauss Cafй Poland» Sp. Z o.o. (Республіка Польща) до митниці країни відправлення, яка має взаємовідносини з компанією FD IMPORT EXPORT CORP (США).

Колегія суддів не погоджується з вищевикладеними висновками відповідача, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ «Бізнестрейд» мало прямий контракт на поставку товарів № В-5 від 18.10.2015 року з Корпорацією «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» (США).

Згідно до умов цього контракту Корпорація «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» взяла на себе обов'язок поставляти ТОВ «Бізнестрейд» товари, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити вартість цих товарів (п.1.1 контракту).

На виконання умов контракту Корпорація «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» продавала товари ТОВ «Бізнестрейд», за цінами, узгодженими сторонами, зазначеними у інвойсах, які були надані під час митного оформлення товарів.

Як вбачається з цих документів, виробником та відправником цих товарів була компанія «Strauss Cafe Poland» Sp. Z o.o. (Республіка Польща).

Проте усі розрахунки щодо купівлі-продажу зазначених товарів проводилися виключно між ТОВ «Бізнестрейд» та Корпорацією «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» у розмірах та строках відповідно до умов контракту, що підтверджується відмітками банківської установи безпосередньо у платіжних дорученнях (а.с.64-66).

Також встановлено, що ТОВ «Бізнестрейд» не мало жодних правовідносин з компанією «Strauss Cafe Poland» Sp. Z o.o. (Республіка Польща), не укладало з цією юридичною особою контрактів щодо постачання товарів, не отримувало жодних рахунків на товари, не погоджувало ціни на такі товари з такою компанією, не сплачувала на користь такої компанії коштів.

Таким чином, ціни, за якими здійснювалося постачання товарів від компанії «Strauss Cafe Poland» Sp. Z o.o. (Республіка Польща) на адресу Корпорації «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» (США) не є цінами, за якими ТОВ «Бізнестрейд» придбало такі товари у Корпорації «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» (США).

Так, в обґрунтування висновку про порушення позивачем митних правил відповідач послався на експортні декларації від 08.12.2015 року №ECS322080/00/022485/2015 та від 21.12.2015 року №ECS322080/00/023545/2015 та документи, що безпосередньо стосуються цієї поставки: експортні інвойси № від 08.12.2015 року та № від 18.12.2015 року, коносаменти №568549560 від 29.12.2015 року та №SEJ332233 від 17.12.2015 року, документів підтвердження експорту MNR15PL322080E0224853 та MNR15PL322080E0235459.

Однак, судом першої інстанції вірно встановлено, що отримувачем вказаних поставок товару виступає Корпорація «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» (США), таким чином, у ТОВ «Бізнестрейд» не виникло обов'язку сплачувати загальну вартість товару у розмірі, визначеному у експортних деклараціях від 08.12.2015 року №ECS322080/00/022485/2015 та від 21.12.2015 року №ECS322080/00/023545/2015.

Відповідач на дані обставини уваги не звернув, що призвело до помилкового та безпідставного висновку щодо порушення позивачем митних правил.

В свою чергу, ставити під сумнів зазначену ціну товару та підвищувати ставку податків (приймати оскаржувані рішення) тим самим звинувачувати декларанта у порушенні норм митного та податкового законодавства, опираючись лише на інформацію вантажовідправника без звернення з відповідним запитом до Корпорації «F.D. IMPORT&EXPORT CORP.» (США), яка є контрагеном позивача, для підтвердження ціни контракту, є порушенням відповідачем норм Конституції України, Митного та Податкового кодексів України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків, у зв'язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання фіскальному органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких встановлена судом.

Відповідачем не надано суду першої та апеляційної інстанцій належних, допустимих та достатніх доказів того, що податкові повідомлення-рішення від 27.12.2016 року № та № відповідають встановленим частиною 2 статті 19 Конституції України, пунктом 21.1 статті ПК України, частиною 3 статті 2 КАС України, критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень. Натомість, позивачем доведено суду поданими доказами дотримання ним вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, вірно дійшов висновку про те, що зазначені податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 03.07.2017 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян