Справа № 813/238/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року справа № 813/238/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді - Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Квасниці Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання недійсними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги про сплату боргу,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить : визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.11.2016 року №; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2016 року №Ф-; визнати протиправним та скасувати рішення № від 25.11.2016 р про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що проведеною перевіркою податковий орган прийшов до помилкових висновків, що ФОП ОСОБА_3 працює одноособово, та за 2014 рік перевищив обсяг доходу, а саме отримав дохід в сумі 1 074 786,61 грн, оскільки позивачем 28.09 та 29.09.2014 р були укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги на загальну суму 191 000 грн терміном на 1 один рік, після спливу якого гроші були повернуті позикодавцю. В подальшому вказані кошти позивач використав для закупівлі товару. Таким чином податковий орган прийшов до помилкового висновку та включив до складу доходу за 2014 р суму поворотної фінансової допомоги.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що згідно представлених до перевірки банківських виписок по рахунку НОМЕР_2 Західне ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" та довідки ПАТ КБ "Приватбанк" про обіг від 03.03.2016 №160303SU11252006 ФОП ОСОБА_3 за 2014 рік отримав дохід від роздрібної торгівлі комп'ютерними, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах в сумі 1 074 786,61 грн, відповідно порушено вимоги п.п.291.4.2 п.291.4 ст.291, п.292.1 ст.292, п.п.293.4.1 п.293.4 ст.293 ПКУ. Також перевіркою перевірено правильність нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% за період з 01.01.2014 р по 31.12.2014 р та встановлено заниження чистого доходу в сумі 74786,61 грн в результаті порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, в частині перевищення допустимого обсягу доходу, в результаті чого позивач занизив суму єдиного внеску на 25 950,95 грн.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , з 03 вересня 2012 року по 25.06.2015 року здійснював підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію №0053972 від 03.09.2012 р.

З 01.01.2013 р по 01.07.2015 р позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, єдиному податку, ІІ група, ставка - 20% від мінімальної заробітної плати.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судом встановлено, що Галицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФО-П ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 р по 26.10.2016 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 26.10.2016.р

За результатами вищевказаної перевірки складено акт від 09.11.2016 №4262/13-03/НОМЕР_1, яким встановлено порушення п.пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п. "а" п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 ПКУ із змінами та доповненнями в частині неведення книги обліку доходів та витрат за 2013-2015 рр; пп.291.4.2 п.291.4 ст.291, п.292.1 ст.292, пп.293.4.1 п.293.4 ст.293 ПКУ із змінами та доповненнями донараховано єдиного податку в сумі 11 217,99 грн; п.4 ч.1 ст.4 абз.1 п.2 ч.1 ст.7, абз.3 абз.5 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями в результаті чого донараховано єдиного внеску за 2014 рік на загальну суму 25 950,95 грн.

На підставі вказаного акта перевірки Галицькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Львівській області 25.11.2016 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового збовязання з єдиного податку в сумі 16 826,99 грн, в тому числі за основним платежем - 11 217,99 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 609,00 грн, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.11.2016 р на суму 25 950,95 та рішення № від 25.11.2016 р про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятим рішенням № від 25.11.2016 року, податковими повідомленнями - рішеннями від 25.11.2016 року №, податковою вимогою від 25.11.2016 року №Ф-, позивач оскаржив їх в судовому порядку, звернувшись із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 1 пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України доходом фізичної особи - підприємця - платника єдиного податку є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначений пунктом 292.3 статті 292 Податкового кодексу України. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Крім того, згідно пункту 292.11 статті 292 Податкового кодексу України до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються: 1) суми податку на додану вартість; 2) суми коштів, отриманих за внутрішніми розрахунками між структурними підрозділами платника єдиного податку; 3) суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів; 4) суми коштів цільового призначення, що надійшли від Пенсійного фонду України та інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, з бюджетів або державних цільових фондів, у тому числі у межах державних або місцевих програм; 5) суми коштів (аванс, передоплата), що повертаються покупцю товару (робіт, послуг) - платнику єдиного податку та/або повертаються платником єдиного податку покупцю товару (робіт, послуг), якщо таке повернення відбувається внаслідок повернення товару, розірвання договору або за листом-заявою про повернення коштів; 6) суми коштів, що надійшли як оплата товарів (робіт, послуг), реалізованих у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, вартість яких була включена до доходу юридичної особи при обчисленні податку на прибуток підприємств або загального оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця; 7) суми податку на додану вартість, що надійшли у вартості товарів (виконаних робіт, наданих послуг), відвантажених (поставлених) у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом; 8) суми коштів та вартість майна, внесені засновниками або учасниками платника єдиного податку до статутного капіталу такого платника; 9) суми коштів у частині надмірно сплачених податків і зборів, встановлених цим Кодексом, та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що повертаються платнику єдиного податку з бюджетів або державних цільових фондів; 10) дивіденди, отримані платником єдиного податку -юридичною особою від інших платників податків, оподатковані у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 № 492 поточні банківські рахунки для фізичних осіб - резидентів поділяються на поточні рахунки фізичних осіб - підприємців, які відкриваються для здійснення підприємницької діяльності, та поточні рахунки фізичних осіб, які не є підприємцями.

Фізична особа - підприємець має право вільно користуватися коштами з розрахункового рахунка, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, за умови сплати всіх податків, зборів та інших платежів, передбачених чинним законодавством.

Отже, кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок, який відкрито фізичною особою для здійснення підприємницької діяльності, включаються до доходу фізичної особи - підприємця - платника єдиного податку з врахуванням вимог статті 292 податкового кодексу України.

Платники єдиного податку ведуть облік доходів у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 Податкового кодексу України.

При цьому, слід зазначити, що для цілей оподаткування дохід характеризується не лише приростом активів платника, але й джерелом його формування, тобто операціями, наслідком виконання яких стало отримання доходу. Зміст операції є одним з визначальних факторів для обрання ставки податку та визнання режиму оподаткування.

Як вбачається з акту перевірки та матеріалів справи, відповідач встановив перевищення обсягу доходу позивача, в сумі 1 074 786,61 грн.

Так, представником позивача наголошено, що 28.09.2014 та 29.09.2014 р позивачем було укладено два договори про надання поворотної фінансової допомоги на загальну суму 191 000 грн. Вказані договори були укладені на 1 р, після спливу яких гроші були повернуті позикодавцю, що підтверджується розписками.

Вказані кошти позивач використав для закупівлі товару. Зокрема, 30.09.2014 р гроші в сумі 190 098,10 грн були покладені на власний рахунок та в той час переведені постачальнику за отриманий товар, що підтверджується платіжними дорученнями №17 від 30.09.2014 р, №@2PL395148 від 30.09.2014 р.

Відповідно до абзацу 8 підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Підпунктом 3 пункту 292.11 статті 292 Податкового кодексу України встановлено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Відтак, сума фінансової допомоги, не повернена впродовж 12 календарних місяців з дня отримання, зараховується в доход за підсумками дня, що йде за останнім днем періоду 12 місяців.

Судом встановлено, що поворотна фінансова допомога була повернута вчасно, відтак твердження податкового органу про перевищення обсягу доходу ОСОБА_3, є не правомірними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік (абз.5 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VІ).

З акту перевірки встановлено, що податковий орган прийшов до висновку про заниження позивачем чистого доходу за період з 01.01.2014 р по 31.12.2014 р в сумі 74 786,61 грн в результаті порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, в частині перевищення допустимого обсягу доходу, чим порушено вимоги п.4 ч.1 ст.4 абз.1 п.2 ч.1 ст.7, абз.3 абз.5 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", однак такі судом не беруться до уваги, оскільки як було вищезазначено встановлено позивач не допустив перевищення допустимого обсягу доходу.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про недоведеність з боку Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № від 25.11.2016 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №Ф- від 25.11.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № від 25 листопада 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути з бюджетних асигнувань Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (79003, місто Львів, вул.. Стрийська,35, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 04 липня 2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.