Справа № 316/1911/16-а
Суддя: Капустинський М. В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1911/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Енергодар справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій, в якому зазначив, що він перебуває на обліку в УПФУ в м. Енергодар Запорізької області як одержувач пенсії зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах по Списку №2 у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з постановою КМУ від 21.12.2016 року за №988, у звязку реорганізацією територіальних органів пенсійного фонду України, Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області було переіменовано в Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України. Таким чином відповідачем по справі є саме Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України.

3 12 липня 2014 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки йому виповнилося 60 років, і тому 24.11.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. Але відповідач йому в цьому відмовив посилаючись на те, що він вже й так отримує пенсію за віком.

Вважає дії відповідача такими, що порушують його права, тому просить суд визнати їх протиправними та зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком з 24 листопада 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, а також стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Позивач в судове засідання не зявився, просить розглянути справу без його участі, про що надав суду письмову заяву (а.с.45).

Представник відповідача вимоги позову не визнав, надавши письмові заперечення (а.с.50-55).

Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачу з липня 2009 року, у віці 55 років призначено пенсію за віком по Списку №2 відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в порядку п. «б» ст.13 Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення», яку позивачу було призначено на підставі особистої заяви про призначення пенсії за віком по Списку №2 (а.с.56, 56 звор.).

В листопаді 2016 року Позивач звернувся до Управління з питання призначення пенсії відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, призначаються за нормами Закону №1058 в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, пердбачених Законом №1788.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються наступні види державних пенсій: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років, а отже окремого виду пенсії, як пенсія за віком на пільгових умовах не передбачено.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зі змінами, встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, пенсія за віком на пільгових умовах призначається зі зменшенням пенсійного віку, у звязку з наявністю на підприємстві шкідливих або важких умов праці.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає тільки наступні види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі/ каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, позивачу вже було призначено пенсію за віком, але зі зменшенням пенсійного віку, обумовленою п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивач працював на підприємстві з шкідливими умовами праці за Списком №2, пенсійний вік позивача було знижено на 5 років та призначено пенсію у віці 55 років.

Таким чином пенсія за віком на пільгових умовах являється пенсією за віком, але зі зниженням віку, з якого особа має право на призначення цього виду пенсії.

Відповідно до письмового заперечення, наданого відповідачем (а.с.50-55), суд прийшов до висновку, що пенсія за віком та пенсія за віком на пільгових умовах відрізняється фінансуванням. Пенсія за віком фінансується з бюджету Пенсійного фонду України, пенсія за віком на пільгових умовах фінанчується з бюджету Пенсійного фонду України, але з наступним відшкодуванням відповідних витрат підприємствами, якщо ці підприємства діючі, до досягнення пенсіонером віку, що передбачено ст.26 та ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Так, до досягнення позивачем 60-ти років, підприємство відшкодовувало відповідні витрати Пенсійному фонду України. А з досягненням позивачем 60-ти річного віку, пенсія позивачу фінансується з бюджету Пенсійного фонду України.

У липні 2014 року позивачу випоанилося 60 років. Оскільки позивач продовжував працювати до 2015 року, ОСОБА_1 під час роботи та, отримуючи пенсію за віком, використав право на проведення перерахунків пенсії за віком з додаванням стажу та заробітної плати, відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (ропереднього перерахунку) пенсії.

Зокрема, індивідуальний перерахунок пенсії позивачу проводився у листопаді 2011 року на підставі заяви про перерахунок пенсії за віком від 03.08.2011 року (а.с.58); у жовтні 2013 року з додаванням стажу на підставі заяви про перерахунок пенсії за віком від 21.08.2013 року (а.с.57); у листопаді 2015 року на підставі заяви про перерахунок пенсії від 29.10.2015 року (а.с.60).

При перерахунку пенсії у листопаді 2011 року з додаванням стажу та заробітку та у жовтні 2013 року з додаванням стажу, Управлінням було здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та включені всі складові заробітної плати з якої сплачені страхові внески. Таким чином з 2009 року по теперішній час позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Період роботи особи після призначення пенсії дає право на проведення перерахунку пенсії в порядку, передбаченому ч.4 ст.42 Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу або стажу та заробітної плати пенсіонера, але здійснення зазначених перерахунків пенсії можливо у разі отримання особою пенсії за віком.

Таким чином, суд погоджується з вищевикладеним у запереченні відповідача та вважає, що позивачем невірно зазначено, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» передбачає інші підстави та порядок призначення та перерахунку пенсій та ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на загальних підставах з липня 2014 року, відповідно до ст.26 Закону №1058. Суд вважає зазначене твердження позивача необґрунтованим, оскільки з набуттям чинності з 01.01.2004 року Закону України №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», позивачу здійснювався перерахунок та з 2009 року ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до цього Закону, проте ст.ст.12,13 Закону №1788, якими призначалися та призначаються по теперішній час пенсії за віком на пільгових умовах, залишилися чинними.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, діюче пенсійне законодавство надає можливість отримувати або пенсію за віком, або пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, або пенсію у звязку із втратою годувальника, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Також суд зауважує на тому, що такого виду пенсії як «пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку» або «пільгова пенсія» не існує. Втім, ст.2 Закону №1788 та ст.9 Закону №1058, передбачено пенсію за віком на пільгових умовах, яка призначається зі зменшенням пенсійного віку, у звязку з наявністю на підприємстві особливо шкідливих або шкідливих умов праці.

Перехід з одного виду пенсії на інший, існування альтернативного вибору можливе лише у випадку, коли вид отримуваної пенсії є іншим ніж той, на який хоче перейти особа. Оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, яка йому була призначена у липні 2009 року, тому підстави для призначення пенсії за віком ОСОБА_1, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 24.11.2016 року відсутні, так як така пенсія позивачу вже призначена.

Крім того, у звязку з тим, що в задоволенні основної вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії, судом відмовлено, також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 9-11, 41, 158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М. В. Капустинський