Справа № 808/1452/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року о 16 год. 17 хв.Справа № 808/1452/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

до: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про: визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі позивач або ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі відповідач або УДВС ГТУЮ у Запорізькій області), в якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача по проведенню оцінки майна ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2017 до позивача надійшли повідомлення від 05.05.2017 № № 9875-3-034, 9876-3-034 про визначення вартості арештованого та описаного майна. В порушення статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», субєктом оціночної діяльності не здійснено ознайомлення з обєктом оцінки шляхом доступу до нього, оскільки на момент проведення визначення вартості майно, що є обєктом оцінки перебувало на відповідальному зберіганні у директора ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», згідно акту опису та арешту майна (коштів) боржника від 02.12.2016 № 39951778. Крім того зазначає, що в статутному фонді ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» частка держави становить 100 %, а відтак підстави для проведення оцінки майна з метою його подальшої реалізації відсутні, оскільки така реалізація прямо заборонена Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». З урахуванням вищезазначеного позивач вважає дії по проведенню оцінки майна незаконними, а результати оцінки недійсними.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, про що подав до суду письмові заперечення (вх. № 16162 від 07.06.2017), відповідно до яких вважає, що у відповідності до пункту 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», субєктом оціночної діяльності ОСОБА_1 ознайомлення з обєктом оцінки здійснено на підставі документів виконавчого провадження, технічних документів та фото обєктів, а відтак при складанні звіту про оцінку майна позивача ОСОБА_1 дотримано приписи Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та жодним чином не порушено права позивача. Крім того зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, що описані та арештовані транспорті засоби боржника відносяться до основних засобів підприємства, які забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами та на них розповсюджується мораторій, встановлений Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». Більш того, посилання позивача на Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» є передчасним, оскільки описане майно знаходиться не на стадії відчуження, а лише визначено ринкову вартість майна. Беручи до уваги вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позову.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконанні у відповідача знаходиться зведене виконавче провадження № 39951778, за яким боржником виступає ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», яке 23.09.2011 об'єднано у зведене виконавче провадження, щодо стягнення з останнього на користь юридичних та держави заборгованість на загальну суму 18 466 336,59 грн. (а.с.79-80).

Станом на 06.06.2017 заборгованість за зведеним виконавчим провадженням № 39951778 позивачем не погашена.

З метою виконання виконавчих документів постановами про опис та арешт майна коштів) боржника від 18.10.2016, 24.10.2016, 25.10.2016, 01.11.2016, 02.11.2016, 22.11.2016, 25.11.2016, 28.11.2016, 02.12.2016 описано та накладено арешт на транспортні засоби боржника (а.с.81-118).

Вищезазначені постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.10.2016, 24.10.2016, 25.10.2016, 01.11.2016, 02.11.2016, 22.11.2016, 25.11.2016, 28.11.2016, 02.12.2016 позивачем в судовому порядку не оскаржені.

На підставі статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем постановами № 49313703 від 02.11.2016 та № 39951778 від 05.04.2017 призначено суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_1, який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16515/14, виданий 03.06.2014 Фондом державного майна України (а.с.120-123).

Супровідними листами вих. № 19940-3-03.11 від 02.11.2016 та вих. № 6454-3-03.4 від 05.04.2017, копії постанов № 49313703 від 02.11.2016 та № 39951778 від 05.04.2017 направлено на адресу позивача для відома.

11.04.2017 до відповідача від суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 надійшли звіти про експертну оцінку 8 транспортних засобів позивача, за змістом яких вартість вищезазначеного арештованого майна без урахування ПДВ складає: легковий автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS ТF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 48600 грн.; легковий автомобіль марки ЗA3 1122, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - 23300 грн.; легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 - 121100 грн.; легковий автомобіль марки ЗA3 110307, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 - 22800 грн.; легковий автомобіль марки ВАЗ 210994 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 - 55000 грн.; легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2000 року випуску, реєстраційний номер 99864НР - 98 900 грн.; легковий автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 - 175 900 грн.; легковий автомобіль марки AUDI А6, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 - 163 800 грн.

Також, 20.04.2017 та 24.04.2017 до відповідача від суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 надійшли звіти про експертну оцінку 24 транспортних засобів позивача, за змістом яких, вартість вищезазначеного арештованого даного майна без урахування ПДВ складає: легковий автомобіль марки ЗАЗ 11021, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 - 5 500 грн.; легковий автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS TF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 - 52 200 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 110206, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_10 - 5 500 грн.; легковий автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_11 - 51 700 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 1103, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 39300 грн.; легковий автомобіль марки ВАЗ 210994 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_13 - 47 900 грн.; легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO SA69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_14 - 76 100 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 1105, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_15 - 15 200 грн.; легковий автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF69Y, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_16 - 76 100 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_17 - 10 700 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 1105, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_18 - 6 900 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 1102, 1996 року випуску, реєстраційний номер 11429НР- 6 000 грн.; легковий автомобіль марки ВАЗ 2121, 1991 року випуску, реєстраційний номер 16203НР - 36 200 грн.; легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, 1992 року випуску, реєстраційний номер 20902НР - 14 500 грн.; легковий автомобіль марки ГАЗ 31029, 1993 року випуску, реєстраційний номер 20910НР - 11 700 грн.; легковий автомобіль марки ГАЗ 3110, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_19 - 11400 грн.; легковий автомобіль марки ВАЗ 21213, 1306 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_20 - 75 700 грн.; легковий автомобіль марки ГАЗ 31029, 1992 року випуску, реєстраційний номер 10481НР - 11 300 грн.; легковий автомобіль марки ГАЗ 3110, 1999 року випуску, реєстраційний номер АP7216BB - 25 200 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_21 - 51 100 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 110216, 1999 року випуску, реєстраційний номер 13116НР - 20 200 грн.; легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, 1999 року випуску, реєстраційний номер 13132НР - 24 600 грн.; легковий автомобіль марки ВАЗ 21043, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_22 - 9 500 грн.; легковий автомобіль марки ЗАЗ 1105, 1995 року випуску, реєстраційний номер 18538НР - 7 800 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» листами за вих. № 9876-3-03.4 від 05.05.2017 та вих. № 9875-3-03.4 від 05.05.2017 сторонам виконавчого провадження № 39951778 направлено повідомлення про вартість арештованого та описаного майна та розяснено, можливість та порядок оскарження результатів оцінки (а.с.124-126).

Позивач вважає такі дії по проведенню оцінки майна незаконними, у звязку із чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.02.2016 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до пункту 15 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно з частиною 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Також, згідно зі статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки майна залучається суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання зобов'язаний надати письмовий звіт з питань, що містяться в постанові.

Отже, право державного виконавця призначити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкт господарювання закріплено у статті 20 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами частини 1 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно - правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

За приписами частини 1 та 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до пункту 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема ознайомлення з об'єктом оцінки.

За змістом статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання ОСОБА_1 ознайомлення з об'єктом оцінки було здійснено на підставі документів виконавчого провадження № 39951778, технічних документів та фото об'єктів.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що в порушення вимог статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» субєктом оціночної діяльності при проведенні оцінки описаного майна не здійснено ознайомлення з обєктом оцінки шляхом доступу до нього.

Так, суд зазначає, що зазначене покликання позивача спростовано представником виконавчої служби, оскільки у останнього наявні акти огляду транспортних засобів, з відповідною фотофіксацією обєктів оцінки, в яких зазначено місцезнаходження транспортного засобу та дата проведення огляду субєктом оціночної діяльності ОСОБА_1, а відтак суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_1К при складані звітів про оцінку майна та проведенні безпосередньо самої оцінки дотримано вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та ніяким чином не порушено права позивача.

Між іншого, позивачем не оскаржуються ані звіти про оцінку майна, якими визначена вартість арештованого майна, ані постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, більш того, позивачем взагалі не зазначено та не доведено в чому полягає протиправність дій відповідача по проведенню оцінки описаного майна.

Щодо посилань позивача на відсутність підстав для проведення оцінки майна з метою його подальшої реалізації, у звязку із забороною Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» такої реалізації, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

За приписами статті 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що описані та арештовані транспортні засоби позивача відносяться до основних засобі підприємства, які забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами та на них розповсюджується мораторій, встановлений Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

Окрім того, під примусовою реалізацією майна підприємств, в розумінні Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» розуміється відчуження майна, в той час, як проведено лише оцінку арештованого майна та зазначене майно знаходиться не на стадії реалізації (відчуження) майна, а лише визначено його ринкову вартість.

З урахуванням вищезазначеного позивачем не доведено протиправність дій по проведенню оцінки майна, у звязку із чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За приписами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова