Справа № 750/2498/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2498/17 Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання протиправною триваючу бездіяльності відповідача з приводу нерозгляду на пленарному засіданні ради його заяв із земельних питань про першочергове відведення земельної ділянки, надання дозволу, вилучення тощо, що подані протягом 2016 - 2017 років; зобов'язання відповідача розглянути його заяви із земельних питань від 08 лютого 2017 року на найближчому пленарному засіданні ради; стягнення з відповідача 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої триваючою бездіяльністю при розгляді заяв із земельних питань.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, виходив з того, що заяви позивача від 08 лютого 2017 року розглянуто відповідачем по суті з ухваленням відповідних рішень, а тому відповідача не можна вважати таким, що допустив протиправну бездіяльність у розгляді вказаних заяв. Вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу нерозгляду ним на пленарному засіданні його заяв із земельних питань (про першочергове відведення земельної ділянки, надання дозволу, вилучення тощо), поданих протягом 2016 - 2017 років, є неконкретизованою оскільки, всупереч вимогам протокольної ухвали суду позивачем не надано доказів надання відповідачу відповідних заяв та не подано до суду уточненої позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

08 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявами про надання йому дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, розташованих між будинками АДРЕСА_1, зокрема: для садівництва та городництва площею 0.12 га, для будівництва житлового будинку площею 0.10 га, для будівництва індивідуального гаражу площею 0.01 га та для індивідуального дачного будівництва площею 0.10 га.

23 лютого 2017 року позивачу письмово повідомлено про направлення вказаних вище заяв на попередній розгляд Управлінню архітектури та містобудування Чернігівської міської ради для надання висновку щодо можливості надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, про які йдеться в заявах від 08 лютого 2017 року.

21 квітня 2017 року відповідачем на пленарному засіданні ради розглянуто заяви позивача від 08 лютого 2017 року, при цьому ухвалено рішення № 19/VІІ-18, яким відмовлено в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих між присадибними ділянками АДРЕСА_1, зокрема: для садівництва та городництва площею 0.12 га, для будівництва житлового будинку площею 0.10 га, для будівництва індивідуального гаражу площею 0.01 га та для індивідуального дачного будівництва площею 0.10 га.

Отже, заяви позивача від 08 лютого 2017 року розглянуто відповідачем по суті з ухваленням відповідних рішень, а тому підстави для задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання відповідача розглянути заяви від 08 лютого 2017 року на пленарному засіданні та надати відповідь за наслідками розгляду даних заяв, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції також не надано доказів звернень позивача до відповідача за 2016 - 2017 роки, на які з слів позивача, не було належного реагування, колегія суддів також вважає безпідставними вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправною триваючу бездіяльності відповідача з приводу нерозгляду на пленарному засіданні ради його заяв із земельних питань (про першочергове відведення земельної ділянки, надання дозволу, вилучення тощо), що подано протягом 2016 - 2017 роки.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди колегія судів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з підстав недоведеності її спричинення діями відповідача, відсутності належних доказів, що підтверджують сам факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, діями або бездіяльністю кого вони заподіяні та у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що важливі для вирішення спору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 41, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлений 06 липня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.