Справа № 226/434/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Салькова В.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року справа № 226/434/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Ястребової Л.В, суддів Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 226/434/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2017 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3І.) звернулась до Димитровського міського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (далі відповідач, ОСОБА_2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про припинення виплати пенсії та зобовязання відповідача поновити виплату пенсії з моменту припиненя (а.с. 2-7).

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові в частині припинення виплати та невиплати пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з жовтня 2016 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, та сплатити заборгованість за період з жовтня 2016 року (а.с. 56-59).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що 27.10.2016 року ОСОБА_2 отримано інформацію від ОСОБА_2 соціального захисту населення Миргородської міської ради з Єдиної інформаційної бази даних щодо скасування довідок внутрішньо переміщених осіб, визнання таких довідок недійсними та зняття внутрішньо переміщених осіб з обліку. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що на підставі зазначеної інформації ОСОБА_2 припинило виплату позивачу її пенсії з 01.11.2016 року. Апелянт також зазначає, що для поновлення виплати пенсії позивачу її пенсії, останній потрібно звернутися до органу соціального захисту населення для поновлення дії довідки (а.с. 61-64).

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Спірним у даній справі є правомірність припинення відповідачем пенсії позивачу з 01 листопада 2016 року.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріали справи, позивач, ОСОБА_3, відповідно до довідки УСЗН Димитровської міської ради від 17 лютого 2015 року № НОМЕР_2 є внутрішньо переміщеною особою, яка фактично проживає за адресою: 85327, Донецька область, Красноармійський район, Димитрово-7, м/р МолодіжнийАДРЕСА_1 (а.с. 9).

Позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачем у справі та не є спірним.

З 01 листопада 2016 року ОСОБА_2 припинено позивачу виплату її пенсії.

Відповідач, вважаючи такі дії ОСОБА_2 неправомірними, звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Із заперечень відповідача на даний адміністративний позов вбачається, що пенсію позивачу було призупинено на підставі інформації ОСОБА_2 соціального захисту населення Мирноградської міської ради з Єдиної інформаційної бази даних щодо скасування довідок внутрішньо переміщених осіб, визнання таких довідок недійсними та зняття внутрішньо переміщених осіб з обліку (а.с. 27-29).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 47 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зміст цієї норми можна розуміти так, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058, однак відповідного рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_2 не приймалось.

Як зазначалось вище, підставою для припинення виплати позивачу пенсії стала інформація ОСОБА_2 соціального захисту населення Мирноградської міської ради з Єдиної інформаційної бази даних щодо скасування довідок внутрішньо переміщених осіб, визнання таких довідок недійсними та зняття внутрішньо переміщених осіб з обліку.

Колегія суддів зазначає, що зазначена інформація носить розяснювальний характер, не є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, а отже не є і належною підставою для припинення виплат, передбачених частиною 1 статті 47 Закону № 1058-IV в рамках статті 49 вказаного Закону, тому у даному випадку, оскільки позивачем при зверненні до суду першої інстанції були заявлені вимоги про визнання протиправними дії (в частині припинення виплати пенсії) з 01 листопада 2016 року.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку із надходженням інформації від ОСОБА_2 соціального захисту населення Мирноградської міської ради з Єдиної інформаційної бази даних щодо скасування довідок внутрішньо переміщених осіб, визнання таких довідок недійсними та зняття внутрішньо переміщених осіб з обліку суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі № 1058-ІV.

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 07.10.2009 в Україні як соціальній правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, зазначено, серед іншого, що …. право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заперечуючи проти позову відповідач не довів правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач, припиняючи виплату позивачці пенсії за віком з 1 листопада 2016 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_3.

Посилання апелянта на те, що для поновлення виплати пенсії позивачу її пенсії, останній потрібно звернутися до органу соціального захисту населення для поновлення дії довідки внутрішньо переміщеної особи колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб не є документом (підставою, доказом), на підставі якого особу можна позбавити права на отримання призначеної в установленому законом пенсії.

При цьому, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, зобов*язав управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з жовтня 2016 року, в той час, як вбачається із матеріалів справи виплата пенсії припинена з 01 листопада 2016 року, що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області задовольнити частково.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 226/434/17 - змінити.

В абзацах другому-третьому резолютивної частини постанови замість слів «з жовтня 2016 року» вказати «з 01 листопада 2016 року».

В іншій частині постанову Димитровського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 226/434/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: І.А. Васильєва

ОСОБА_4