Справа № 804/1350/17
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Турлакова Н.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2017 рокусправа № 804/1350/17
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Чумака С. Ю. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Варчина Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року по справі №804/1350/17 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції в Донецькій області по недотриманню трудового законодавства України під час звільнення в частині невидачі трудової книжки;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.11.2014 року і допустити негайне виконання.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду, з підстав передбачених ч.1 ст.100 КАС України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі, що призвело до невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №397 о/с від 07.11.2014 року позивача було звільнено з посади начальника Кіровського районного відділу Макіївського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області згідно п.64 «ж» (за власним бажанням). Головне управління МВС України в Донецькій області має статус юридичної особи є Державною організацією та на сьогоднішній день знаходиться в стадії ліквідації.

Про необхідність забрати трудову книжку позивача до цього часу у встановленому законом порядку не повідомили та трудову книжку не видали.

Позивачу стало відомо про його звільнення з органів внутрішніх справ з відповіді Міністерства внутрішніх справ від 11 серпня 2016 року на адвокатський запит адвоката ОСОБА_2, яку було отримано ним 22 серпня 2016 року.

25 серпня 2016 року позивач звернувся з заявою про видачу йому трудової книжки, однак йому відмовлено у її видачі, оскільки місцезнаходження особистої справи ОСОБА_4 відділу кадрів не відомо.

Позивач дізнався про порушення своїх прав 25 серпня 2016 року, а тому позов подано у межах строків, передбачених ст.99 КАС України, тобто у шестимісячний строк з часу коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Через невидачу трудової книжки позивач не мав змоги влаштуватися на роботу або стати на облік у центрі зайнятості, як безробітний, а тому був позбавлений будь-яких засобів для існування та забезпечення сім'ї.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приймаючи оскаржувану ухвалу від 27 лютого 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана з пропуском встановленого чинним законодавством України строку звернення до адміністративного суду, у зв'язку з чим підлягає залишенню без розгляду.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся до суду за захистом свої прав лише 22 лютого 2017 року, тобто після спливу більше двох років після звільнення, а отже з пропуском строку звернення до суду.

Водночас, у позовній заяві позивач просить поновити йому пропущений строк звернення до суду в частині невидачі йому трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.11.2014 року.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд першої інстанції виходив з того, що викладені позивачем обставини не містять посилань на факти, які свідчили б про поважність причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом протягом 2 років.

За наведених обставин, суд не знайшов підстав для поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду, визначеного ч.3 ст.99 КАС України, з підстав, зазначених у його заяві про поновлення строку для звернення до суду.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено з посади начальника Кіровського районного відділу Макіївського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на підставі його рапорту від 09.10.2014 року наказом МВС України від 03.11.2014 року №2294о/с - за власним бажанням.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Пунктом 4.2 зазначеної Інструкції передбачено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Частиною 2 ст.47 КЗпП встановлено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

З пояснень представника позивача вбачається, що в день звільнення його трудова книжка з внесеним до неї записом про звільнення видана не була, на даний час позивачем трудова книжка також не отримана.

Докази направлення на адресу позивача поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки до суду не надано.

Наведене свідчить про тривалу бездіяльності роботодавця, яка продовжує існувати до цього часу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив факт того, що до цього часу позивачу трудову книжку не видано.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами.

Частина 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до частини 1 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 22.02.2017 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання незаконною бездіяльність по недотриманню трудового законодавства України в частині невидачі трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків звернення до суду з адміністративним позовом та оскарження бездіяльності службових осіб в частині невидачі трудової книжки позивач зазначив, що про звільнення йому стало відомо 22 серпня 2016 року.

25 серпня 2016 року позивач звернувся до відділу кадрів ГУМВС України в Донецькій області з заявою про видачу йому трудової книжки, проте у її видачі позивачу відмовлено, оскільки невідоме місцезнаходження особистої справи позивача. Отже, день коли позивач дізнався про порушення своїх прав є 25 серпня 2016 року.

За наведених обставин, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом протягом 2 років, оскільки позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо невидачі трудової книжки, яка має триваючий характер та продовжується до цього часу, права позивача на момент звернення до суду не були відновлені.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи те, що оскаржувана бездіяльність відповідача має триваючий характер, позивач у серпні 2016 року звертався до відповідача з заявою про видачу трудової книжки з метою поновлення порушених прав, проте його права на момент звернення до суду не були поновлені, колегія суддів прийшла до висновку, що позовна заява в частині вимоги про визнання незаконної бездіяльності відповідача щодо невидачі трудової книжки подана у межах строків передбачених ст.99 КАС України.

Вимога позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.11.2014 року є похідною від вимоги про визнання незаконної бездіяльності відповідача, а тому повинна розглядатись судом першої інстанції в сукупності в першою вимогою.

Слід зазначити, що за приписи статті 111 КАС України, у разі виникнення у суду будь-яких питань щодо позовних вимог та їх обґрунтування, передбачена можливість проведення попереднього судового засідання, де всі вищезазначені питання і мають бути з'ясовані, при цьому, проведення такого засідання є більш доцільним для ефективного виконання завдань адміністративного судочинства щодо захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, ніж не допуск до правосуддя.

Згідно з п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п.3-4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегією суддів встановлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело не неправильного вирішення питання, у в зв'язку з чим апеляційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись 195, 197, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року по справі № 804/1350/17 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вступна та резолютивна частина ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 03 липня 2017 року, в повному обсязі ухвала виготовлена 04 липня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді С.Ю.Чумак

В.А.Шальєва