Справа № 754/3770/17
Суддя: Шевчук О. П.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/379/17
Справа №754/3770/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Шевчука О.П.

при секретарі Базік А.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом та просить суд визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати йому пенсії за віком, зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 25.12.2015 року.

Позивач зазначає, що у грудні 2015 року йому призначена пенсія віком

З часу призначення пенсії її виплата не здійснюється.

Позивач зазначає, що 02.03.2015 року Верховна Рада України прийняла за основу проект Закон України № 2212 від 23.02.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено певні зміни до окремих положень цілого ряду законів України, зокрема в тих частинах, які стосуються порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Так, абзац 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV доповнено наступним змістом: «У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства». Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України» тощо.

Вказуючи на наведені правові норми, позивач вважає, що з 01.06.2015 року для нього, як державного службовця, скасовано норми, що передбачають призначення їй спеціальної пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», а тому у відповідача відсутні правові підстави щодо припинення йому виплати пенсії.

У зв'язку з викладеним позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії та на своє звернення отримав листа-відмову, в якому зазначено, що згідно вимог чинного законодавства виплати пенсії припинено особам, які працюють на посадах державних службовців.

Позивач вважає, що на момент призупинення виплати пенсії Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві порушило його права на отримання пенсії з 01.06.2015 року, а саме з моменту відсутності нормативного акту, яким би було зазначено механізм обчислення чи виплати пенсії, а тому просить задовольнити її позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з наведених вище підстав, просить суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що 02.03.2015 року Верховна Рада України прийняла за основу проект Закон України № 2212 від 23.02.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Даним нормативно-правовим актом внесено певні зміни до окремих положень цілого ряду законів України, зокрема в тих частинах, які стосуються порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Зокрема, абзац 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IУ доповнено наступним змістом: «У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства». Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 набрав чинності 01.04.2015 року та станом на час звернення позивача до управління не визнаний у встановленому порядку таким, що не відповідає Конституції України та не скасований. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, «Положення про помічника-консультанта народного депутата України». У зв'язку з викладеним, відповідач вважає, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Оскільки позивач на даний час працює на посаді державного службовця, то згідно вимог чинного законодавства їй припинено виплату пенсії за віком. При звільненні з роботи виплата пенсії буде поновлена згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази в справі суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, що підтверджується Пенсійним посвідченням (а.с. 6).

14.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення".

Листом № 4303/09/б - 456 від 14.03.2016 року Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило ОСОБА_1 у поновленні пенсії, посилаючись на те, що згідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, «Положення про помічника-консультанта народного депутата України». У зв'язку з викладеним, відповідач вважає, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Оскільки позивач на даний час працює на посаді державного службовця, то згідно вимог чинного законодавства їй припинено виплату пенсії за віком. При звільненні з роботи виплата пенсії буде поновлена згідно чинного законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього поновлюється.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIIIпорядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Разом з тим, відповідно п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з цього дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи із зазначеної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи до уваги викладене, а також правової позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 12.05.2015 року по справі № 2118а15, виплата пенсії, призначеної позивачці відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", підлягає відновленню з 01 червня 2015 року у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивачці іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

З огляду на положення статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату належних сум пенсії відповідно до закону, а не самостійно їх обчислювати та приймати рішення про їх стягнення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 28 жовтня 2008 року (справи № 21-863во08 та № 21-739во08).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Частиною другою статті 46 Закону передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем, як органом, на який законом покладено обов'язок з виплати пенсій, внаслідок порушення норм чинного законодавства, допущено по відношенню до позивача протиправну бездіяльність, що виявилась у нездійсненні останньому відповідних виплат, починаючи з 01 червня 2015 року, в зв'язку з чим, суд вважає відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у поновленні ОСОБА_1, виплати пенсії за вислугою років з 01 червня 2015 року, - протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату Позивачці пенсії за вислугу років, починаючи з 21.09.2016 року, в межах строків звернення до суду, встановлених ст. 99 КАС України.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 8-13, 18,19, 104 - 106 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду міста Києва щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Києва поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 21.09.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя