Справа № 702/240/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 702/240/17 Головуючий у 1-й інстанції: Діденко Т.І. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, начальника СРПП № 2 Монастирищенського ВК капітана поліції Янкового Олександра Миколайовича про визнання незаконними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУНП в Черкаській області, начальника СРПП № 2 Монастирищенського ВП капітана поліції Янкового О.М. про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, виходив з того, дії та рішення відповідача відповідають вимогам законодавства, а підстави для задоволення позовних вимог матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що постановою начальника СРПП №2 Монастирищенського ВП капітана поліції Янкового О.М. від 26 лютого 2017 року серії ПС1 № 929450 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн. за те, що 26 лютого 2017 року о 15 год. 30 хв., на автодорозі «Орадівка-Мошни» 37 км. + 100 м. він, керуючи автомобілем «OPEL», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався у світлу пору доби поза населеним пунктом, не ввімкнувши ближнє світло фар, чим порушив вимоги п. 9.8. Правил дорожнього руху України.

Обставини руху автомобіля «OPEL COMBO» під керуванням Дзюбенка В.В. з вимкненим ближнім світлом фар, позивачем не спростовано.

Наполягаючи на скасуванні оскаржуваної постанови, апелянт лише зазначає, що вказаний відрізок дороги, на якій його було зупинено за порушення Правил дорожнього руху, не відноситься до доріг, за межами населеного пункту.

Однак, вказані доводи позивача спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою філії «Монастирищенського райавтодору» № 44 від 13 березня 2017 року, відповідно до якої вбачається, що автомобільна дорога Орадівка-Христинівка-Жашків-К.Шевченківський-Мошни км. 20+900-км.56+900 проходить в Монастирищенському районі. Відрізок шляху км. 28+500 - км. 36+600 проходить в межах населеного пункту. Відрізок шляху км. 37+100 проходить за межами населеного пункту.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Враховуючи те, що ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, це правило фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на п.п. г п. 9.1 Правил, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст. 122, ст.126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст. 110, 115, ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116 2, ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст. 118, 119, ст.134, 135, 185 3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів аналогічно з судом першої інстанції вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Твердження позивача про порушення відповідачем ст. 278 КУпАП України при складанні оскаржуваної постанови в частині того, що відповідач не роз'яснив позивачу його права та обов'язки та суті справи, що розглядалась, судовою колегією оцінюється критично.

В тексті постанови є запис про те, що позивачеві були роз'яснені положення ст. 307, 308, права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 КУпАП вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке вчинив позивач немає. Даних про те, що позивач оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення під час накладення на нього штрафу, суду не надано. Відповідно, у відповідача не виникло обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 41, ч. 4 ст. 196, ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлений 06 липня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.