Справа № 761/10635/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/346/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти УПП в м.Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Стрельчика Р.М., Департаменту патрульної поліції національної поліції України про визнання дій щодо внесення постанови про накладення адміністративного стягнення неправомірними, визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до інспектора роти УПП в м.Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Стрельчика Р.М. (далі - відповідач 1), Департаменту патрульної поліції національної поліції України (далі - відповідач 2) про визнання дій щодо внесення постанови про накладення адміністративного стягнення неправомірними, визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 березня 2017 року відносно позивача інспектором роти УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Стрельчиком Р.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 757352, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Зазначив, що зупинка була вимушеною, оскільки запідозрив, що з автомобілем щось не так, відразу після зупинки сів акумулятор, який зміг завести лише пізніше, за допомогою посторонніх, в тому числі, поліцейських. Позивач вважає, що вищевказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 757352 від 16 березня 2017 року є необгрунтованою, неправомірною, та підлягає скасуванню, як така, що не відповідає нормам КУпАП, а також винесена без з'ясування та доведеності обставин, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного проступку (правопорушення), за який законодавством України встановлену адміністративну відповідальність, що підтверджується наступними фактами, доказами та положенням норм закону.

Тому, позивач просив суд визнати дії інспектора роти УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Стрельчика Р.М. щодо винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 757352 від 16 березня 2017 року неправомірними; визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 757352 від 16 березня 2017 року незаконною; скасувати повністю постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 757352 від 16 березня 2017 року, відповідно до якого позивача, притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього, про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача 1 заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання відповідач 1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У судовому засіданні, допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що позивач зателефонував йому і попросив допомоги з автомобілем, був свідком того, як автомобіль позивача не заводився і йому допомагали працівники поліції, інші особи завести автомобіль, аварійна сигналізація була ввімкнена.

У судовому засіданні, допитана в якості свідка ОСОБА_4, пояснила, що була в якості пасажира в автомобілі позивача, щось почало мигкотіти в автомобілі, була якась несправність, виявилося, що сів акумулятор, працівники поліції допомагали «прикурити» автомобіль за допомогою клем, аварійна сигналізація була ввімкненою.

Заслухавши надані пояснення, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно постанови серія БР № 757352 від 16.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка складена відповідачем, 16.03.2017 року о 17 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Грушевського 5, позивач керуючи автомобілем Хонда Акорд, номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку у місці, де неможливо виїжджати іншим учасникам дорожнього руху, а саме ближче ніж 10 метрів від виїзду з прилеглої території паркової будівлі №5, чим, чим порушив вимоги п. 15.9 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Даною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у розмірі 510,00 грн.

Відповідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно п. 9.9 Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідно п. 9.10 Правил дорожнього руху, разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Відповідно п. 9.11 Правил дорожнього руху, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 («в», «г», «ґ») цих Правил; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил.

Відповідно п. 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється: е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно п. 15.14 Правил дорожнього руху, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 122 КУпАП).

Складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції (п. 1 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376).

Згідно п. 1 розділу 4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 9 та п. 10 розділу 3 Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України).

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи те, що позивачем доведено, що зупинка 16.03.2017 року в непередбаченому для цього місці - була вимушеною, у зв'язку з тим, що сів акумулятор на автомобілі, крім того даний факт підтверджується поясненнями свідків, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 72, 99, 100,104, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України; ст.ст. 7, 122, 251, 252 КУпАП; п. 1.10, 9.9, 9.10, 9.11, 15.9, 15.14, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти УПП в м.Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Стрельчика Р.М., Департаменту патрульної поліції національної поліції України про визнання дій щодо внесення постанови про накладення адміністративного стягнення неправомірними, визнання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконною та про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними постанову серії БР №757352 від 16.03.2017 року та дії інспектора роти УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Стрельчика Р.М. щодо її винесення.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №757352 від 16.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя