Справа № 823/1755/16
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1755/16 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, Черкаської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Колос Чигиринщини» звернулося в Черкаський окружний адміністративний суд з позовом до Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, Черкаської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Слуцького Андрія Геннадійовича індексний номер 29384234 від 22 квітня 2016 року про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 1,8888 га, розміщеної в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_4 за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на підставі договору оренди землі серія та номер: б/н від 11.04.2016 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням третьою особою Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, 26.05.2011 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ПП «Колос Чигиринщини» (орендар) укладено договір оренди землі №8, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 5 років, загальною площею 1,8888 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 03.08.2011 за №00144.

У період дії зазначеного договору оренди землі 26.05.2011 №8 державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції прийнято рішення індексний номер 29384234 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» право оренди на вищезазначену земельну ділянку згідно договору оренди від 11.04.2016 року.

Враховуючи вищенаведене позивач звернулася з даним позовом до суду в якому просила визнати протиправним та скасувати вказане рішення державного реєстратора.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (в редакції на час вчинення відповідачем оскаржуваних позивачем дій), орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (в редакції на час вчинення відповідачем оскаржуваних позивачем дій) право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Приписами ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції на час вчинення відповідачем оскаржуваних позивачем дій) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (в редакції на час вчинення відповідачем оскаржуваних позивачем дій) передбачено, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що відділом Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 03.08.2011 року за №00144 зареєстровано за ПП «Колос Чигиринщини» право оренди земельної ділянки площею 1,8888 га, розміщеної в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_4.

Разом з тим, в період дії договору оренди землі від 26.05.2011 року №8 укладеного з фізичною особою ОСОБА_6 та ПП «Колос Чигиринщини», рішенням від 22.04.2016 року зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» право оренди вищевказаної земельної ділянки згідно договору від 11.04.2016 року.

Вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» набуло право оренди земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 саме 22 квітня 2016 року, під час дії договору оренди з ПП «Колос Чигиринщини» від 26.05.2011 року №8.

Отже, з 22 квітня 2016 року вказана земельна ділянка є переданою в користування ТОВ СП «Нібулон».

Однак, суд першої інстанції вірно вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтвердять факт передачі від ПП «Колос Чигиринщини» земельної ділянки до ТОВ СП «Нібулон». Відсутні відомості і щодо припинення договору оренди землі з ПП «Колос Чигиринщини».

Таким чином, суд першої інстанції вірно зробив висновок про те, що реєстрація права оренди земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 за ТОВ СП «Нібулон» зумовила одночасне існування права користування земельною ділянкою декількома суб'єктами господарювання, що є порушенням чинного законодавства, а також інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно.

Разом з тим, нормами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції на час реєстрації договору), державний реєстратор встановлював відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції на час реєстрації договору) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державній реєстрації підлягали виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Крім того, нормами п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції на час реєстрації договору) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Верховний Суд України у постанові від 29.09.2015 року по справі №21-760а15 акцентував увагу судів, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна є не правом, а обов'язком державного реєстратора.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду справи, встановлено, що державний реєстратор Чигиринської міської ради при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного 11.04.2016 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» не перевірив наявність права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини», та неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим.

Доказів недійсності (нечинності) або розірвання договору оренди землі від 26.05.2011 року №8, який укладений з ПП «Колос Чигиринщини» до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.