Справа № 803/1974/16
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/2914/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді ОСОБА_1,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі № 809/1974/16 за позовом ОСОБА_2 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до суду до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просить з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог визнати протиправними та скасувати наказ Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 1398 - аг від 09 вересня 2016 року «Про результати службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани на ОСОБА_2, наказ від 12 грудня 2016 року №288-ос "По особовому складу" в частині звільнення старшого сержанта ОСОБА_2 з військової служби в запас за пунктом "и" частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та наказ від 26 грудня 2016 року №304-ос "По особовому складу" в частині виключення старшого сержанта ОСОБА_2 зі списків особового складу та зняття з усіх видів забезпечення з 26 грудня 2016 року, поновити його на посаді інспектора прикордонної служби чергового групи чергових відділень інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Тур" ІІІ категорії (тип Б) з 26 грудня 2016 року та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивує тим, що він проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України за контрактом. Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 12 грудня 2016 року №288-ос "По особовому складу" позивача було звільнено з військової служби в запас за пунктом "и" (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу". Підставою для звільнення стало застосування до позивача двох дисциплінарних стягнень, а саме 29 серпня 2016 року згідно наказу № 456-КП «Про підсумки проведення навчальних зборів» йому оголошено догану, а наказом № 1398-аг від 09.09.2016 року «Про результати службового розслідування» йому оголошено стягнення у вигляді суворої догани. Позивач вважає, що його притягнення до дисциплінарної відповідальності 09.09.2016 року відбулось незаконно та з порушенням вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зокрема, на нього накладене дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за розміщення особистих фотографій у соціальних мережах, які командуванням визнано інформацією про його належність до підрозділів Держприкордонслужби України. Разом з тим, фотографії у соціальних мережах були ним розміщені ще у 2012 -2014 роках. Будь-якої забороненої інформації у соціальних мережах він не викладав, про заборону розміщення фотографій у військовій формі йому ніхто не доводив, а поширення не обмеженої законом інформації щодо себе є конституційним правом, передбаченим статтею 34 ОСОБА_3 України.

Вважає, що оскаржувані накази відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі № 809/1974/16 позов задоволено, а саме судом першої інстанції було визнано протиправним та скасувано наказ Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 1398 - ог від 09 вересня 2016 року «Про результати службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани на ОСОБА_4;

Визнано протиправним та скасовано наказ Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12 грудня 2016 року №288-ос "По особовому складу" в частині звільнення старшого сержанта ОСОБА_4, інспектора прикордонної служби 3 категорії - чергового групи чергових відділень інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Тур" ІІІ категорії (тип Б), з військової служби в запас за пунктом "и" частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Визнано протиправним та скасовано наказ Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26 грудня 2016 року №304-ос "По особовому складу" в частині виключення старшого сержанта ОСОБА_4, інспектора прикордонної служби 3 категорії чергового групи чергових відділень інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Тур" ІІІ категорії (тип Б) зі списків особового складу та зняття з усіх видів забезпечення з 26 грудня 2016 року.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді інспектора прикордонної служби чергового групи чергових відділень інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Тур" ІІІ категорії (тип Б) з 26 грудня 2016 року.

Вирішено стягнути з Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 9 008,30 грн. (дев'ять тисяч вісім гривень 30 копійок).

А також зазначено, що постанова в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7850,16 грн. (сім тисяч вісімсот п'ятдесят гривень 16 копійок) виконується негайно.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи, а саме, що згідно із статтею 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України військовослужбовця може бути звільнено з військової служби в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов'язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності. Враховуючи наявність у позивача на момент попередження його про звільнення з військової служби двох дисциплінарних стягнень, у начальника Луцького прикордонного загону били правові підстави для попередження про звільнення та подальшого звільнення з військової служби ОСОБА_4 у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Зокрема, позивач розмістив фотографії з інформацією відносно належності до підрозділів Держприкордонслужби України, участі у проведенні АТО в соціальних мережах, чим порушив вимоги ст.ст.11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а тому на нього правомірно було накладене стягнення у вигляді суворої догани згідно наказу виконуючого обов'язки начальника Луцького прикордонного загону № 1398 - аг від 09 вересня 2016 року «Про результати службового розслідування».

Просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі № 809/1974/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 у період з 11.11.2011 року по 26.12.2016 року проходив військову службу за контрактом в органах Державної прикордонної служби України на різних посадах, останнім часом на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - чергового групи чергових відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Тур» у військовому званні старшого сержанта (а.с. 95).

Згідно пункту 2 наказу Луцького прикордонного загону № 456-КП від 29 серпня 2016 року «Про підсумки проведення навчальних зборів» за особисті незадовільні показники в професійній підготовці, що спричинило отримання незадовільних оцінок під час здачі заліків персоналом прикордонного загону, який залучався до навчального збору 25 серпня 2016 року, порушення вимог ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ старшому сержанту ОСОБА_2 оголошено догану (а.с. 30)

Відповідно до пунктом 2 наказу Луцького прикордонного загону № 1398-аг від 09 вересня 2016 року «Про результати службового розслідування» за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, порушення вимог ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України інспектору прикордонної служби «Тур» старшому сержанту ОСОБА_2 оголошено сувору догану (а.с. 41, 42).

Наказом відповідача № 288-ос від 12. 12. 2016 року «По особовому складу» старшого сержанта ОСОБА_2, інспектора прикордонної служби 3 категорії - чергового групи чергових відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Тур" ІІІ категорії (тип Б) звільнено з військової служби за пунктом «и» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (а.с. 52).

Позивача виключено зі списків частини та усіх видів забезпечення з 26.12.2016 року згідно наказу Луцького прикордонного загону № 304-ос від 26.12.2016 року "По особовому складу" (а.с.53).

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивача притягнуто до відповідальності за дії, які на час їх вчинення ( 2011 - 2014 рік) не вважались правопорушенням. Отже, позивача незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за розміщення у 2011-2014 роках фотографій у соціальній мережі «В контакте», а тому наказ Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 1398-аг від 09 вересня 2016 року «Про результати службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани на ОСОБА_2 слід визнати протиправним та скасувати.

Також суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов висновку, що оскільки, судом визнано протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 1398-аг від 09 вересня 2016 року в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани на ОСОБА_2, то відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби за контрактом у зв'язку із систематичним невиконанням його умов військовослужбовцем.

А також зазначив, що згідно довідки відповідача від 13.01.2017 року №39 про нараховане ОСОБА_2 грошове забезпечення слідує, що за попередні два місяці перед звільненням (жовтень, листопад 2016 року) позивач отримав грошове забезпечення в загальній сумі 15 700,32 грн. Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 257,38 грн. (15 700,32 грн. : 61 календарний день). Час вимушеного прогулу становить з 26.12.2016 року по 31.01.2017 року, а всього 35 календарних днів. Таким чином, заробітна плата за час вимушеного прогулу складає 9008,30 грн. (257,38 грн. х 35 робочих днів), яку слід стягнути з Луцького прикордонного загону на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов'язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов'язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Водночас, підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби наведені у статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" та згідно з частиною 6 цієї статті однією з підстав припинення контракту є звільнення у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (підпункт "и").

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст.ст.1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися ОСОБА_3 та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Як передбачає стаття 51 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на сержантів (старшин) військової служби за контрактом, можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання; и) звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Відповідно до вимог статтей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно матеріалів справи колегією апеляційного суду було встановлено, що підставою для звільнення позивача з військової служби за контрактом у зв'язку із систематичним невиконанням його умов військовослужбовцем стала наявність у ОСОБА_2 двох дисциплінарних стягнень, а саме догана від 29.08.2016 року та сувора догана від 09.09.2016 року.

Як було встановлено судом першої інстанції так і колегією апеляційного суду згідно матеріалів справи, а саме сувора догана від 09.09.2016 року оголошена ОСОБА_2 на підставі висновку службового розслідування за фактом можливого розміщення інформації інспектором прикордонної служби 3 категорії - черговим відділу прикордонної служби «Тур» старшим сержантом ОСОБА_2 відносно належності до підрозділів Держприкордонслужби України, участі у проведенні АТО у соціальних мережах, зареєстрованих на території Російської Федерації, який затверджений виконуючим обов'язки начальника Луцького прикордонного загону 09.09.2016 року (а.с. 31).

З висновку службового розслідування, яка є наявна у матеріалах справи слідує, що начальнику Луцького прикордонного загону від відділення внутрішньої безпеки Луцького прикордонного загону надійшов лист від 31.08.2016 року №16/305 «Щодо порушення стану інформаційної безпеки у підрозділах Луцького прикордонного загону», в якому зазначено, що інспектор прикордонної служби 3 категорії - черговий відділу прикордонної служби «Тур» старший сержант ОСОБА_2, зареєстрований та використовує соціальну мережу «Вконтакте», де розміщує інформацію щодо належності до Державної прикордонної служби України.

Згідно поданих письмових пояснень ОСОБА_2 стало відомо, що він дійсно виклав свої фотографії у військовій формі одягу зі зброєю на свою сторінку в соціальній мережі «Вконтакте» близько двох років тому та не встиг вчасно їх видалити. З інформацією щодо недопущення розміщення інформативних матеріалів, які розкривають приналежність до Державної прикордонної служби України даний військовослужбовець ознайомлений під підпис.

Колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани відбулось без законних на те підстав так, як згідно листа відділення внутрішньої безпеки Луцького прикордонного загону від 31.08.2016 року №16/305 «Щодо порушення стану інформаційної безпеки у підрозділах Луцького прикордонного загону», адресованого тво начальника Луцького прикордонного загону, вбачається, що інспектор прикордонної служби 3 категорії - черговий відділу прикордонної служби «Тур» старший сержант ОСОБА_2 зареєстрований та використовує соціальну мережу «Вконтакте», де розміщує інформацію щодо належності до Державної прикордонної служби України, а таким чином з боку посадових осіб Луцького прикордонного закону мають місце невиконання вимог розпорядження Північного регіонального Управління від 21.06.2016 року № Т/13-246 «Про заборону розміщення інформації в соціальних мережах».

Згідно телеграми №253, адресованої начальникам прикордонних загонів від 22.06.2016 року вбачається, що на виконання розпорядження АДПСУ від 08.06.2016 року № 13/1417 дск наказано заборонити військовослужбовцям та працівниками правоохоронних органів розміщувати в соціальних мережах та пересилати за допомогою поштових серверів будь-яку інформацію, яка дозволяє ідентифікувати їх як співробітників ДПСУ, а також розміщення фотографій у військовій формі, озброєння та техніки з елементами місцевості та захисних споруд, що розкривають місця дислокації та характер завдань під час несення служби. Цю вимогу довести до 100 відсотків персоналу під підпис

Однак колегія апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 був ознайомлений з розпорядженням Північного регіонального Управління від 21.06.2016 року чи телеграмою № 253 від 22.06.2016 року.

Натомість у матеріалах справи наявна відомість повторного доведення до персоналу ВПС «Тур» вимог, щодо недопущення розміщення інформаційних матеріалів, в т.ч. фотоматеріалів в соціальних мережах Інтернету, що можуть розкривати приналежність до військової служби України, надавати можливість ознайомитись із озброєнням та технікою, яка знаходиться на озброєнні в Держприкордонслужбі України, особливо в зоні АТО згідно розпорядження № Т/32 - 10640 від 20.08.2016 року, тобто зовсім іншого розпорядження.

Згідно пояснень наданих позивачем у матеріалах справи, а також під час розгляду апеляційної скарги зазначив, що у соціальній мережі «Вконтакте» були ним розміщені ще у 2011 -2014 роках, коли будь-якої заборони щодо розміщення військовослужбовцями у соціальних мережах інформації відносно належності до підрозділів Держприкордонслужби України, участі у проведенні АТО не було. Крім того, будь-якої забороненої інформації у соціальних мережах він не викладав, а поширення не обмеженої законом інформації щодо себе є конституційним правом, передбаченим статтею 34 ОСОБА_3 України.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець, зокрема, зобов'язаний свято і непорушно додержуватися ОСОБА_3 України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок.

Згідно статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов'язані завжди пам'ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна, зокрема, зобов'язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися ОСОБА_3 та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно вимог вищевказаних статей, на які посилається відповідач у наказі №1398-аг від 09.09.2016 року, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що використання позивачем соціальної мережі «Вконтакте» та розміщення там власних фотографій у військовій формі не призвело до недотримання позивачем ОСОБА_3 України та законів України, Військової присяги, несумлінного виконання військового обов'язку чи вчинення негідних вчинків.

Статтею 34 ОСОБА_3 України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно частини 1, 2 статті 58 ОСОБА_3 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно матеріалів справи (а.с. 37-40) та з наданих пояснень представників сторін слідує, що фотографії у соціальній мережі «Вконтакте» були розміщені позивачем ще у 2011-2014 роках, коли будь-якої заборони щодо розміщення військовослужбовцями у соціальних мережах інформації відносно належності до підрозділів Держприкордонслужби України, участі у проведенні АТО не було.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивача притягнуто до відповідальності за дії, які на час їх вчинення (2011 - 2014 рік) не вважались правопорушенням. Отже, позивача незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за розміщення у 2011-2014 роках фотографій у соціальній мережі «Вконтакте», а тому наказ Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 1398-аг від 09 вересня 2016 року «Про результати службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани на позивача слід визнати протиправним та скасувати.

Зокрема, як вбачається з послужного списку ОСОБА_2, останній, згідно Указу Президента України нагороджений медаллю «Захиснику вітчизни», брав участь в Антитерористичній операції у Донецькій області, що підтверджено посвідченням серії АБ №5977194 від 27 лютого 2015 року.

Згідно з атестаційним листом, поданням про присвоєння чергового військового звання та службової характеристики, які наявні в матеріалах справи колегією апеляційного суду було встановлено, що безпосереднім начальником ОСОБА_2 характеризується виключно з позитивної сторони, до виконання службових обов'язків згідно займаної посади ставиться добросовісно та відповідально

Однак при накладенні дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді суворої догани відповідачем не було враховано характер та обставини вчиненого діяння, його наслідки та попередню поведінку військовослужбовця.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі № 809/1974/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст судового рішення виготовлено 05.07.2017 року.