Справа № 814/2662/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2662/16

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі за позовом Центрального районного центру зайнятості Миколаївської області до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Центральний районний центр зайнятості Миколаївської області звернувся до суду з позовом до ГУНП в Миколаївській області про стягнення заборгованості в сумі 38386,70 гривень.

Свої позовні вимоги Центральний районний центр зайнятості Миколаївської області обґрунтував несплатою відповідачем коштів у добровільному порядку.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто спірні кошти.

В апеляційній скарзі ГУНП в Миколаївській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є вимога позивача про стягнення з ГУНП в Миколаївській області заборгованості з виплаченого матеріального забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю. Вимога обґрунтована тим, що з відповідача, як роботодавця, на підставі п.1 ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», підлягає стягненню виплачена допомога по безробіттю зазначеним працівникам у звязку з поновленням останніх на посаді за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

З пунктів 1-4 частини 4 статті 50 КАС України вбачається, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

При цьому, пункт 5 частини 4 статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Згідно ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, утримується із роботодавця.

Таким чином, враховуючи, що даний спір стосується стягнення заборгованості, а саме допомоги по безробіттю, відповідач у даному випадку виступає не як субєкт владних повноважень, а як юридична особа, а позивач не здійснює владні управлінські функції у спірних правовідносинах, колегія суддів доходить висновку, що такий спір він не є публічно-правовим.

Справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

За субєктним складом сторін та суттю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному ГПК України.

При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини.

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 20.09.2016 року у справі № 813/614/14, від 21.12.2016 року у справі № 813/2964/14.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм процесуального права, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Центрального районного центру зайнятості Миколаївської області до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про стягнення заборгованості в сумі 38386,70 гривень закрити.

Розяснити Центральному районному центру зайнятості Миколаївської області, що спірні правовідносини можуть бути вирішені в порядку господарського судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_1/

Судді /ОСОБА_2/

/ОСОБА_3/