Справа № 596/237/17
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/237/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2017 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Лисюк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Федорів О.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільської області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1. З 23.07.1984 року по 14.03.1988 року працював в органах внутрішніх справ і звільнений із займаної посади у зв'язку із обранням головою сільської ради.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих» він вважаєтьсяся таким, що перебуває на службі та прикомандированим до місцевої ради із залишенням на службі, тому його вислуга років в органах внутрішніх справ становить більше тридцяти років і відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» має право на отримання пенсії як ветеран органів внутрішніх справ.

З метою призначення зазначеної пенсії він звернувся до відповідача, однак, йому було відмовлено, тому просить суд визнати неправомірним дії сторони відповідача щодо відмови у призначенні пенсії та зобов'язати відповідача направити відповідні документи головному управлінню ПФУ Тернопільскій області та зобов'язати призначити вказану пенсію з 16 грудня 2016 року.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 04 квітня 2017 року, залучено Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області до участі у справі в якості співвідповідача.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 25 травня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію - залишено без розгляду.

Від позивача ОСОБА_1 25.05.2017 року надійшла заява про уточнення позовних вимог, просить суд зобов'язати Головне управління національної поліції в Тернопільської області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області відповідні документи, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 16 грудня 2016 року. 26.06.2017 року від позивача надійшла заява про розгляд позову в його відсутності.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Тернопільської області в судове засідання не з'явився, надіслав заперечення на позов посилаючись на те, що ГУНП в Тернопільській області є неналежним відповідачем, оскільки не є правонаступником УМВС України в Тернопільській області з яким позивач по справі перебував у трудових відносинах,, що засвідчується витягами з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. ОСОБА_1 в трудових відносинах з ГУНП в Тернопільській області взагалі не перебував, а був звільнений із органів внутрішніх справ (у зв'язку із переходом на роботу в інші міністерства, відомства і організації на виборну - посаду) на підставі наказу УВД в Тернопільській області від 18.03.1988 року № 37лс.

Представник відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області в судове засідання не з'явився, надіслав заперечення на позов посилаючись на те, що доводи позивача про те, що в зв'язку з обранням його на виборну посаду відповідно до ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» відповідач повинен був прикомандирувати його до інших міністерств і відомству, а не звільняти з органів внутрішніх справ, є необґрунтованими, оскільки відповідно до пунктів 32,34 вищезазначеного Положення таке прикомандирування проводиться на підставі рішень Уряду за поданням зацікавлених міністерств і відомств, погодженим з Міністерством внутрішніх справ СРСР, і оформляється відносно осіб середнього начальницького складу наказами Міністра внутрішніх справ СРСР. Така процедура при переході позивача на виборну посаду не була проведена і в даний період її дотримати та провести неможливо. Про підстави свого звільнення позивачу відомо було,оскільки він отримав трудову книжку з відповідним записом, разом з тим, підставу свого звільнення він не оскаржував.

На даний момент зарахувати час роботи на виборній посаді до вислуги років в органах внутрішніх справ неможливо, оскільки відповідно до пунктів 75,76,77,78 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року №114,час перебування на виборній посаді зараховується до служби в органах внутрішніх справ лише тим особам, які були прикомандировані в інші відомства, а не звільнені зі служби.

На підставі пунктів 32,34, підпункту "є" пункту 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ,затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23 жовтня 1973 року №778, пунктів 75-78 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP,затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року, просить відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При розгляді справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст в спрямованість діяльності держави.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Відповідно до даних трудової книжки, ОСОБА_1 23.07.1984 року прийнятий на службу в органи МВС. Наказом УВД в Тернопільській області від 18.03.1988 року №37 л/с ОСОБА_1 з 14.03.1988 року звільнено з органів внутрішніх справ в зв'язку з переводом на виборну роботу.

Факт служби позивача в органах МВС доводиться також Послужним списком ОСОБА_1 Міністерства внутрішніх справ Союза РСР, особовий № Н-925 611. (а.с.54-59).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, перехід на виборну посаду.

Згідно записів трудової книжки з 14.03.1988 року ОСОБА_1 обрано головою виконкому Увислівської сільської Ради народних депутатів. 21.03.1990 року - головою виконкому Увислівської сільської ради. 08.07.1994 року - обрано Увислівським сільським головою. 24.04.1998 року - Увислівським сільським головою. 19.04.2002 року - Увислівським сільським головою. 18.04.2006 року ОСОБА_1 обрано Увислівським сільським головою. 23.11.2010 року - Увислівським сільським головою. 17.11.2015 року - Увислівським сільським головою. (а.с.4,5.).

Таким чином встановлено, що з 14.03.1988 року по теперішній час ОСОБА_1 працює на виборній посаді в Увислівській сільській раді.

16.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в якій вказав, що має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Додатково вказав, що його особова справа зберігається у управлінні поліції та додав копію трудової книжки. (а.с.8) .

Листом від 27.01.2017 року №К/1/г/03/2017 Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області повідомлено позивача про те, що призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» розглянуто, але здійснити перерахунок стажу роботи в ОВС на призначення пенсії за вислугу років відповідно до зазначеного закону є неможливим, оскільки управління поліції не є розпорядником зазначеної інформації.

Як слідує із змісту заперечення на позов Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області, на думку представника Управління, на даний момент зарахувати час роботи ОСОБА_1 на виборній посаді до вислуги років в органах внутрішніх справ неможливо, оскільки відповідно до пунктів 75,76,77,78 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року №114, час перебування на виборній посаді зараховується до служби в органах внутрішніх справ лише тим особам, які були прикомандировані в інші відомства, а не звільнені зі служби.

Таким чином представник Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області, вважає заяву позивача про призначення йому пенсії за вислугу років, а також позовну заяву про захист цього права необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 88 Закону Української РСР «Про сільську Раду народних депутатів Української РСР» від 2 липня 1968 року, який діяв на момент виникнення правовідносин, депутатові сільської Ради, який був звільнений з роботи внаслідок обрання його на виборну посаду в органі Ради, надається після закінчення його повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а в разі її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому ж або, за його згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Час роботи депутата на виборній посаді в органі Ради зараховується до трудового стажу за тією спеціальністю, за якою депутат працював до обрання на виборну посаду в органі Ради.

Аналогічні положення містить статті 33 чинного Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Так, згідно частини 1 цієї статті, у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Твердження сторони відповідача про те, що однією з підстав не вирішення питання щодо звернення з документами про призначення пенсії за вислугу років позивачу ОСОБА_1 є те, що він не був прикомандирований до місцевої ради на підставі рішень Уряду за поданням зацікавлених міністерств і відомств, погодженим з Міністерством внутрішніх справ СРСР і таку процедуру на даний час вже провести неможливо, є необґрунтованим.

З цього приводу суд приходить до висновку, що те, що ОСОБА_1 не був прикомандирований до Увислівської сільської ради із залишенням на службі в органах внутрішніх справ, не може бути підставою для відмови у реалізації позивачем свого конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за вислугу років, оскільки це не відбулось не з його вини як працівника, а виключно з вини Управління внутрішніх справ в Тернопільській області.

Крім того, Закон Української РСР «Про сільську Раду народних депутатів Української РСР» від 2 липня 1968 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (в 1988 році) та має вищу юридичну силу не містить обов'язку прикомандировувати працівника до місцевої ради із залишенням на службі в ОВС. Стаття 88 цього Закону містить чіткі положення про те, що час роботи депутата на виборній посаді в органі Ради зараховується до трудового стажу за тією спеціальністю, за якою депутат працював до обрання на виборну посаду в органі Ради.

Посилання сторони позивача на Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року №114, як на підставу дотримання процедури прикомандирування працівника до місцевої ради із залишенням на службі в ОВС, є безпідставним, оскільки на момент виникнення правовідносин зазначене Положення не діяло.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, визначається Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як встановлено, ОСОБА_1 має право на пенсію за вислугою років на підставі статті 12 Розділу ІІ Пенсії за вислугу років Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII, який набрав чинності з 07.11.2015, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. З моменту набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" (07.11.2015), Закон України "Про міліцію" втратив чинність.

На виконання норм Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII Кабінетом Міністрів України та Міністерством внутрішніх справ України було розпочато реформування правоохоронних органів держави.

Судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Управління МВС України у Тернопільській області, без визначення правонаступників, а також утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі Головне управління Національної поліції у Тернопільській області.

Відповідно до частин першої, другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Ліквідація не передбачає перехід прав та обов'язків юридичної особи.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як встановлено судом, станом на день розгляду даної справи Управління МВС України у Тернопільській області перебуває в процесі припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с.24-36).

Згідно п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 N 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за N 135/13402, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Міністерства внутрішніх справ України. Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів. Згідно п.12 цього Порядку, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Таким чином, судовим розглядом було встановлено протиправність дій Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області щодо не направлення до управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області подання та відповідних документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, то належним способом захисту прав позивача буде саме зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області подання та відповідні документи, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Також суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено існування на момент виникнення спірних правовідносин, норми права, яка б на імперативному рівні зобов'язувала Головне управління Національної поліції у Тернопільській області направляти до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській відповідні документи, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а відтак відмова з цього приводу відповідача не може трактуватись як протиправна. В цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення та слід визнати неправомірною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області щодо не направлення до управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області подання та відповідних документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області подання та відповідні документи, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В задоволенні решти вимог, відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області 640,00 грн. сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 6, 9, 10, 158-164, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 8 Конституції України, Законом УРСР «Про сільську Раду народних депутатів Української РСР», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою КМУ від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», Постановою ПФУ від 30.01.2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільської області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області щодо не направлення до управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області подання та відповідних документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області (вул. Валова,11, м. Тернопіль, Тернопільська область, ІКЮО 08592307) направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області подання та відповідні документи, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В задоволенні решти вимог, відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області 640,00 грн. сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів через Гусятинський районний суд з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк