Справа № 490/7526/16-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 р.м. ОдесаСправа № 490/7526/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Федусика А.Г., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому заявлено вимоги Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, а саме: зобов'язання поновити 50% знижку на оплату житлово-комунальними послугами, передбачену положеннями ЗУ «Про міліцію»; відшкодування надмірно сплачених коштів за отримані житлово-комунальні послуги без застосування знижки, передбаченої положеннями ЗУ «Про міліцію».

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2017 року частково задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок щодо задоволення позовних вимог, так як надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг не передбачено чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», а тому його позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, у період з 15 грудня 1983 року по 17 серпня 2002 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

При цьому, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 17 серпня 2002 року позивачу довічно призначено пенсію за вислугу років.

Внаслідок чого, позивача з січня 2003 року включено до реєстру пільговиків, як працівника МВС на пенсії, після чого йому нараховано 50-відсотку знижку на оплату за користування комунальними послугами.

Проте, з 01 липня 2015 року позивачу почали надходити рахунки на оплату комунальних послуг, без врахування 50-відсоткової знижки.

В свою чергу, листом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради № 4055/09.02-11-02 від 17 червня 2016 року позивача повідомлено про позбавлення його відповідних пільг, починаючи з 01 липня 2015 року.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким не погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо безпідставного не нарахування позивачу 50-відсоткової знижки за користування комунальними послугами., з огляду на наступне.

Так, правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ЗУ «Про міліцію», в редакції чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про міліцію», за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389, яка набрала чинності 01 липня 2015 року, затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (надалі - Порядок), яким визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно п.2 цього Порядку, дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію».

Відповідно до п.5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07 листопада 2015 року, визнаний таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Згідно абз. 2, 3 п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності позбавлення позивача права на отримання 50-відсоткової знижки на оплату комунальних послуг, починаючи з 01 липня 2015 року, відповідно до листа Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради № 4055/09.02-11-02 від 17 червня 2016 року.

Так, з вищевикладених норм вбачається, що строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 18 липня 2016 року.

При цьому, здійснення комунальних платежів є періодичними виплатами, які позивач здійснював щомісячно, а отже знав про розмір цих виплат та про відсутність відповідної знижки.

В свою чергу, позивачем не зазначено об'єктивно непереборних обставин, які б не залежали від його волевиявлення або пов'язані з істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили його можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом, у встановлений процесуальним законодавством шестимісячний строк.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає за необхідне залишити без розгляду позовні вимоги, в частині зобов'язання поновити нарахування позивачу 50-відсоткової знижки за користування житлово-комунальними послугами, за період з 01 липня 2015 року по 18 січня 2016 року, та переглядати правомірність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, у межах встановленого ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Так, з 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами.

При цьому, положеннями ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

В свою чергу, даний правовий акт не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після набрання сили цим законом.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

В даному випадку, останнім в часі є Закон України «Про Національну поліцію», а тому пріоритетними в межах спірних правовідносин є положення саме цього закону.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», а тому заявлені ним позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 100, 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради - задовольнити частково.

Скасувати постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2017 року та ухвалити у справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, в частині щодо зобов'язання поновити нарахування 50-відсоткової знижки за користування житлово-комунальними послугами, починаючи з 18 січня 2016 року.

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1, в частині позовних вимог щодо зобов'язання поновити нарахування позивачу 50-відсоткової знижки за користування житлово-комунальними послугами, за період з 01 липня 2015 року по 18 січня 2016 року, відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.Г. Федусик

Т.М. Танасогло