Справа № 815/3935/16
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р. Справа № 815/3935/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

при секретарі - Татарин Б.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Муженко В.М., командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними дій та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Муженко В.М., командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання незаконними дії Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України щодо ініціювання та підготовки матеріалів, що стали підставою для накладення на майора ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України; визнання незаконними дії Командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України з підписання та порушення перед начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України клопотання про накладення на майора ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України; скасування наказу №13 від 12 січня 2016 року начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Муженко В.М. про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді «позбавлення військового звання».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу на посаді офіцеру відділу служби військ штабу командування ВМС Збройних Сил України у військовому званні майора.

22 липня 2015 року о 21 год. 00 хв. співробітниками правоохоронних органів ОСОБА_2 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст. 369-2 Кримінального Кодексу України та у встановленому законом порядку було обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Про факт вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення та обрання запобіжного заходу командуванню Військово - Морських Сил Збройних Сил України стало відомо 05 серпня 2015 року, що підтверджується листом від 24 лютого 2016 року за вих. №154/12/750.

29 жовтня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси затверджено мирову угоду та визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 Кримінального Кодексу України.

Вироком суду у справі №521/17278/15-к ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн.

Обрану стосовно ОСОБА_2 міру запобіжного заходу скасовано з наступного дня, тобто з 30 жовтня 2015 року ОСОБА_2 прибув до штабу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України для продовження проходження військової служби.

04 січня 2016 року порушено клопотання перед Начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України Муженко В.М. (лист №154/11/1-17) про накладення на майора ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

Клопотання від 04 січня 2016 року реалізовано Начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України шляхом видання наказу Генерального штабу Збройних Сил України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12 січня 2016 року №13.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України генерала армії України Муженко В.М. про визнання протиправним та скасування пункту 1 Наказу від 12 січня 2016 року №13 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (№815/323/16) у задоволенні заявлених вимог відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання незаконними дії Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України щодо ініціювання та підготовки матеріалів, що стали підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та визнання незаконними дії Командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України з підписання та порушення перед начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України клопотання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України задоволенню не підлягають так як, ініціювання, підготовка та підписання матеріалів прямо передбачено у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України у разі недостатності дисциплінарної влади. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимога про скасування наказу №13 від 12 січня 2016 року начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Муженко В.М про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді «позбавлення військового звання» також задоволенню не підлягає, оскільки дії начальника Генерального штабу -Головнокомандувача Збройних Сил України вчинені у межах і у спосіб передбачений законами та прямою нормою Конституції України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарний статут Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан дисципліни у військовому з'єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов'язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Згідно статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов'язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, статтею 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» покладено на військовослужбовців обов'язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок та інше.

Військова присяга, затверджена Указом Президії ВР №1813а-XII (1813а-12) від 14 листопада 1991 року, Закон України «Про військовий обов'язок і військову службу», Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», вимагають від кожного військовослужбовця неухильного додержання Конституції України, діючого законодавства України, сумлінного і чесного виконання військового обов'язку, виконання вимог наказів командирів, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Отже, ОСОБА_2 склавши Присягу та вступаючи на військову службу, урочисто поклявся народу України дотримуватись Конституції та чинного законодавства, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року по справі №521/17278/15-к, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, а саме прийняття обіцянки та одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання такої вигоди.

Тобто, такі дії позивача та наявний вирок у його відношенні за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, не є прикладом безумовного дотримання вимог законів і високоморальних принципів, що в свою чергу було вірно встановлено судом першої інстанції.

Частиною 2 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Отже, як було вірно зазначено судом першої інстанції, крім кримінальної відповідальності за скоєння корупційних правопорушень законодавством України передбачена дисциплінарна відповідальність, яка кваліфікується за Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, а відтак враховуючи те, що апелянт був притягнутий до кримінальної відповідальності за корупційне правопорушення відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року застосування до нього процедури дисциплінарного стягнення шляхом накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України відбулося у відповідності до Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо неправомірного застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про запобігання корупції», оскільки він не є суб'єктом корупційного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно - правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, пунктом «г» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» передбачкено, що суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, зокрема, військові посадові особи Збройних Сил України.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на п.12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу», відповідно до якого військовими посадовими особами є військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов'язків згідно із законодавством.

Як вбачається з Положення про функціональні обов'язки посадових осіб відділу служби військ штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 15 вересня 2014 року, офіцер відділу служби військ штабу Командування ВМС Збройних Сил України, зокрема, зобов'язаний здійснювати контроль відповідності обладнання вартових приміщень, територій обєктів та постів згідно кеорівних документів, здійснювати контроль за діями посадових осіб та чергового варт під час проведення заходів щодо посилення варт, організовувати та проводити переврку організації вартової служби, заміщує старшого офіцера відділу служи військ (1 том а.с.210-225).

Отже, майор ОСОБА_2, офіцер відділу служби військ штабу Командування ВМС Збройних Сил України обіймав штатну посаду, яка безпосередньо пов'язана з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків, а відтак він є суб'єктом корупційного правопорушення у відповідності до Закону України «Про запобігання корупції».

Доводи апелянта щодо порушення строків застосування притягнення до дисциплінарної відповідальності колегія суддів також вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2015 року за №1394 затверджено тимчасовим виконуючим обов'язків командувавча ВМС Збройних Сил України резолюцію «Доповісти по суті порушеного питання. За підсумками організувати відповідну роботу в установленому порядку», а саме по питанню вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року щодо позивача (2 том а.с.13).

Статтею 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командиру (начальнику) надано право порушувати клопотання про накладення дисциплінарного стягнення на винного військовослужбовця владою старшого командира якщо він вважає недостатньою надану йому дисциплінарну владу.

04 січня 2016 року за №154/11/1-17 направлено клопотання про накладення на майора ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - позбавлення військового звання за порушення військовослужбовцем вимог абзаців другого, третього статті 11, статті 16, частини першої статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та абзацу 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (1 том а.с.128-129).

Відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

З матеріалів справи вбачається, що зазначене клопотання №154/11/1-17 від 04 січня 2016 року було розглянуто та реалізовано начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України шляхом видання наказу Генерального штабу Збройних Сил України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12 січня 2016 року №13 у десятиденний строк передбачений ст. 87 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

При цьому, є помилковими твердження апелянта щодо порушення строків підготовки матеріалів, оскільки, як в тому числі правильно зазначив суд першої інстанції, чинним законодавством не встановлено відповідні строки.

Таким чином, висновки суду першої інстанцції щодол відмови у задоволенні вимог про визнання незаконними дії Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України щодо ініціювання та підготовки матеріалів, що стали підставою для накладення на майора ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та визнання незаконними дії Командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України з підписання та порушення перед начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України клопотання про накладення на майора ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, передбаченого п.п.«ж» ст. 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України є правильними.

Поряд з цим, також є бепідставними твердження апелянта щодо неправомірності прийняття наказу №13 від 12 січня 2016 року начальником Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Муженко В.М. про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді «позбавлення військового звання», оскільки, як було вірно встановлено судом першої інстанції наказ був прийнятий у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Більш того, апелянтом жодним чином не спростовано обставини, встановлені Одеським окружним адміністративним судом, який постановою від 14 березня 2016 року по справі №815/323/16, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишив без задоволення вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України генерала армії Муженко В.М. від 12 січня 2016 року №13 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 липня 2017 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук'янчук