Справа № 333/7025/16-а
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2017 рокусправа № 333/7025/16-а(2-а/333/36/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11.04.2017 р. у справі № 333/7025/16-а (2-а/333/36/17)

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 10.03.2017 року, просив:

-визнати противоправними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя, щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах;

-зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» починаючи з 28.10.2016 року, провести відповідні розрахунки та виплатити заборгованість з виплати пенсії, що утворилась з 28.10.2016 року (а.с. призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.І ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14.09.2016 року (а.с. 2-18, 40-42).

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що у нього достатньо пільгового стажу роботи для призначення пільгової пенсії, оскільки загальний стаж роботи за Списком № 2 складає 10 років 07 місяців 03 дні. Тому право на пенсію він набув при досягненні 55 років 04 місяців 28 днів, тобто з 03.02.2013 року. Крім того, зазначає, що право на вказану пенсію він набув з дня звернення до УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.12,13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто з 28.10.2016 року (а.с. 41).

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що надані до УПФУ документи не підтверджують наявність у позивача пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на підставі п. «з» ч.1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на підставі п. «з» ч.1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

14.06.2017 року на електронну адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від відповідача по справі надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній, заперечує проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та обґрунтовує свою правову позицію тим, що Кабінетом Міністрів України визначено перелік робіт у спеціальному Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, проте роботи, які виконував позивач не передбачено зазначеним нормативним актом. Більш того, відповідно до наданої позивачем довідки від 26.03.2012 р. №64 роботи, які виконував ОСОБА_1, передбачені саме п.»з» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а графи, які стосуються роботи за Списками є незаповненими (а.с. 78-94).

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів порадившись на місці, з урахуванням думки представника позивача, ухвалила розглянути справу за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, заявлені в апеляційній скарзі, та просив суд задовольнити її з підстав зазначених у ній.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Криворізького управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії за ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зниженням пенсійного віку на 5 років (а.с. 6, 9-10).

Листом № 255/О-9 від 14.11.2016 року УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя відмовило позивачу в призначені пільгової пенсії згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з посиланням на те, що його пільгового стажу недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років (а.с. 7-8).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Досягнення позивачем на час звернення з завою про призначення пенсії 55-річного віку, як і наявність у позивача стажу роботи понад 30 років, відповідачем не заперечується.

Спірним у цій справі є наявність у позивача пільгового стажу (12 років 6 місяців), який дає право на призначення пенсії на підставі п. «з» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Умови для призначення пільгових пенсій зі зниженням пенсійного віку передбачені нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII, зокрема статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті на роботах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, і за результатами атестації робочих місць, а саме: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

Відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Для призначення пільгової пенсії відповідно до п. «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ, а саме водію пасажирського транспорту і великовагових автомобілів, необхідною умовою для такого призначення є виконання вказаних робіт протягом не менше 12 років 6 місяців.

Отже, в межах цієї справи підлягають встановленню обставини, які підтверджують або спростовують те, що по-перше: позивач працював на великовантажному автомобілі; по-друге: позивач, працюючи на великовантажному автомобілі, був зайнятий в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв; по- третє: така робота позивачем виконувалася протягом не менше 12 років 6 місяців.

Згідно відомостей трудової книжки БТ I №1958103 та довідки №64 від 26.03.2012 року, позивач з 29.10.1984 року по 22.04.1989 рік, та з 19.08.1998 року по 27.09.2004 рік працював водієм міського пасажирського транспорту на ВАТ «АТП №12327» зайнятий повний робочий день.

Таким чином, надані суду докази (трудова книжка, архівні довідки) свідчать про те, що ОСОБА_1 працював водієм міського пасажирського транспорту в ВАТ «АТП №12327» 10 років 08 місяців 02 дні, що відповідно до п. «з» ст.13 Закону №1788-XII є недостатнім для призначення, останньому, пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Колегія суддів, також, вважає за необхідне звернути увагу, що позивач в апеляційній скарзі не заперечує той факт, що має спеціальний стаж 10 років 07 місяців 03 дні (а.с. 64).

Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку доводам зазначеним в апеляційній скарзі, звертає увагу на ту, обставину, що позивач, як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначає, що до нього може бути застосована норма абз.24 п. «б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, відповідно до якої чоловікам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вищезазначена норма передбачає можливість пропорційного зниження пенсійного віку залежно від наявного пільгового стажу, лише для тих осіб, які працювали на роботах, передбачених за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, і не поширює свою дію на осіб, які працювали водіями міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

В свою чергу, дана позиція знайшла своє відображення в нормі абз.4 п. « 3» ст.13 Закону №1788-ХІІ, згідно з якою за відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту «б» частини першої цієї статті.

Однак, умовою можливого зменшення стажу для водіїв, є наявність загального стажу роботи при збереженні необхідного спеціального стажу в розмірі 12 років 6 місяців.

Як встановлено колегією суддів, пільговий стаж роботи позивача складає 10 років 8 місяців 2 дні, що відповідно до п. « 3» ст.13 Закону №1788-ХІІ є недостатнім для призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Так, перелік робіт визначається Кабінетом Міністрів України у спеціальному Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Роботи, які виконував позивач, зазначеним нормативним актом не передбачено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, доводи позивача щодо зменшення загального пенсійного віку пропорційно відпрацьованому пільговому стажу, є такими що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладені обставини справи, колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, прийняв вірне рішення по суті позовних вимог, у звязку з чим підстави для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11.04.2017 р. у справі № 333/7025/16-а (2-а/333/36/17) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 03.07.2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов