Справа № 802/179/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/179/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жмудь О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

22 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Гіюк Д.М.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Могилів-Подільської міської ради Вінницької області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Могилів-Подільської міської ради Вінницької області до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2016 року Могилів-Подільська міська рада Вінницької області звернулась до суду з адміністративним позов до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправними дії щодо державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку кадастровий № :00:004:1031 за ОСОБА_6В; скасування рішення державного реєстратора від 28.01.2016 року; визнання дій державного реєстратора - приватного нотаріуса щодо проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий №:00:004:1031 за ОСОБА_5 незаконними; визнання договору дарування земельної ділянки № 185, виданого 18.02.2016 року приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_4 незаконним; скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0159 га, кадастровий № :00:004:1031, розташованої по вул. Київській, 11-а у м. Могилів-Подільський Вінницької області, реєстраційний номер майна 04.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2017 року провадження у справі в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4 закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2017 року, а справу направити для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до прийняття неправильного рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Приватний нотаріус Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Від приватного нотаріуса надійшло заперечення на апеляційну скаргу, у якому, окрім іншого, відповідач просила справу розглядати без її участі та без участі її представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір не являється публічно-правовим в частині позовних вимог до приватного нотаріуса, оскільки випливає з договірних відносин і має вирішуватись судом загальної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних і юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пункті 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин, що виникають між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства та юридичними чи фізичними особами.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів визначається за: суб'єктом правовідносин (обов'язковим їх учасником є суб'єкт владних повноважень); змістом правовідносин (це відносини, що виникають у зв'язку із здійсненням владних управлінських функцій, а також у зв'язку з формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що в даному випадку позивач звернувся до суду з позовом, зокрема, щодо визнання незаконними дій приватного нотаріуса як державного реєстратора та скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 10 Закону визначено, що державним реєстратором є, зокрема нотаріус. Він є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Позовні вимоги у цій справі ґрунтуються на протиправності дій нотаріуса як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, а саме проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Відтак, даний адміністративний позов необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначена предметна підсудність адміністративних справ, якою передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Отже, з урахуванням вищезазначених норм права, колегія суддів дійшла висновку що такий спір предметно підсудний окружним адміністративним судам, а не загальним місцевим як адміністративним.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно зі ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Могилів-Подільської міської ради Вінницької області задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Могилів-Подільської міської ради Вінницької області до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, про визнання дій протиправними та скасування рішення скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8