Справа № 40027/09/2070
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2010-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 січня 2010 р. № 2-а- 40027/09/2070

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Крайник Т.О.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа пятий елемент»до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова про визнання нечинним податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа пятий елемент»звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова № /0 від 12 січня 2009 року, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Позивач мав господарські відносини із ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Вертикаль», на підставі здійснених господарських операцій сформував податковий кредит, до якого включив у грудні 2006 року суму 266,67 грн., у червні 2007 року суму 41683,33 грн. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем у зв'язку із порушенням, на його думку, п.п.7.4.4. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», згідно якої якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначені для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Зазначене рішення ґрунтується на припущенні відповідача про невикористання позивачем у господарській діяльності результатів послуг з технічного обслуговування автотранспорту, наданих позивачеві ТОВ «ПБК «Вертикаль», та про нікчемність укладених із ТОВ «ПБК «Вертикаль»угод. Позивачем надано усі документи, які підтверджують укладення, виконання та використання у господарській діяльності правочинів із ТОВ «ПБК «Вертикаль». Відповідачем не наведено норму закону, відповідно до якої правочини позивача із ТОВ «ПБК «Вертикаль»є недійсними, лише зроблено посилання на начебто відсутність у ТОВ «ПБК «Вертикаль»необхідних умов для здійснення основних видів діяльності (будівельна діяльність) із посиланням на ст.ст.203, 215, 216, 228 ЦК України, при цьому не наведено жодного доказу відсутності у ТОВ «ПБК «Вертикаль»умов для виконання правочину саме із позивачем, жодного доказу невиконання правочину позивача із ТОВ «ПБК «Вертикаль». У свою чергу, позивачем надані всі необхідні документи, що підтверджують реальне виконання укладених угод, їх направлення на настання правових наслідків, використання у власній господарській діяльності позивача. З огляду на викладене, позивач вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі, додатково пояснивши суду наступне.

Проведеною перевіркою позивача встановлено допущення останнім порушення п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 41950 грн., у тому числі за грудень 2006 року на суму 266,67 грн., за червень 2007 року на суму 41683,33 грн. Зазначені порушення виникли з огляду на таке. Підприємством до складу податкового кредиту за грудень 2006 року та червень 2007 року було включено податкові накладні, отримані від ТОВ „ПБК „Вертикаль»№1232 від 27.12.2006 року на суму ПДВ 266,67 грн. та №6019 від 19.06.2007 року на суму ПДВ 41683,33 грн. Однак, відповідачем встановлено, що господарські відносини із ТОВ «ПБК «Вертикаль»не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, отже укладені угоди є нікчемними. Такі висновки представник відповідача обґрунтував тим, що листом ДПА у Харківській області №15946/7/23-412 від 31.10.2008 року було повідомлено, що в ході перевірки ТОВ «Проектно будівельна компанія «Вертикаль»встановлено недодержання вимог ч. 1 ст. 203, 215, п. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного Кодексу України в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «ПБК Вертикаль»з постачальниками та покупцями, а також виявлено, що дані, які відображені ТОВ «ПБК «Вертикаль»у деклараціях з податку на додану вартість про обсяги поставок та придбання, податкове зобовязання та податковий кредит за перевіряємий період не є дійсними. Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Таким чином, актом перевірки ТОВ «ПБК «Вертикаль»встановлено, що угоди укладені протягом перевіряємого періоду даним субєктом господарювання є нікчемними. На підставі викладеного, представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини.

26 грудня 2008 року фахівцями Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова проведена невиїзна документальна перевірка позивача в розрізі контрагентів щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «ПБК «Вертикаль»за період з 01 квітня 2006 року по 30 червня 2008 року.

За результатами перевірки складений акт №7030/18/-004/33068228 від 26 грудня 2008 року, яким встановлені порушення позивачем п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 41950 грн., у тому числі за грудень 2006 року на суму 266,67 грн., за червень 2007 року на суму 41683,33 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 12 січня 2009 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 62925 грн., з яких 41950 грн. - за основним платежем, 20975 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Збутова мережа пятий елемент»останнє оскаржено 22 січня 2009 року до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова. За результатами розгляду скарги ДПІ у Київському районі м. Харкова прийняте рішення від 20 березня 2009 року № 5099/10/25019, яким скарга позивача залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення № /0 від 12 січня 2009 року без змін, прийняте податкове повідомлення-рішення № /1 від 31 березня 2009 року.

В подальшому рішення за результатами розгляду первинної скарги від 20 березня 2009 року та винесені податкові повідомлення-рішення № /0 від 12 січня 2009 року, № /1 від 31 березня 2009 року позивачем оскаржені 31 березня 2009 року до ДПА у Харківській області. За результатами розгляду скарга рішенням ДПА у Харківській області від 10 квітня 2009 року №1512/10/25-203 залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова - без змін, прийняте податкове повідомлення-рішення № /2.

Зазначені рішення ДПА у Харківській області та податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова оскаржені ТОВ «Збутова мережа пятий елемент»22 квітня 2009 року оскаржені до ДПА України. За результатами розгляду скарги прийняте рішення від 24 червня 2009 року № 5948/6/25-0115, яким попередньо винесені податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Харкова залишені без змін, скарга без задоволення; ДПІ у Київському районі м. Харкова винесено податкове повідомлення-рішення № /3.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22 травня 1997 року № 283/97-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з п.5.2.1 ст.5 Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

У відповідності до п.7.4.1 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Також, згідно з п.7.4.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа п»ятий елемент»мало господарські взаємовідносини із Товариством з обмеженою відповідальністю «ПБК «Вертикаль».

На підставі договору б/н від 12 червня 2007 року, укладеним позивачем із ТОВ «ПБК «Вертикаль», останнє зобов»язано було виконати ремонтні роботи, технічне обслуговування автотранспорту позивача, інші роботи; вартість робіт визначена на рівні 250000 грн., у тому числі ПДВ 41683,33 грн.

На виконання зобовязань, що виникли на підставі зазначеного договору, ТОВ «ПБК «Вертикаль»здійснені роботи, визначені умовами договору, про що надана податкова накладна № 6019 від 19 червня 2007 року на суму 250100 грн., у тому числі ПДВ 41683,33 грн.

Сума податку на додану вартість за вказаною податковою накладною включена до податкового кредиту за червень 2007 року.

Крім того, ТОВ «ПБК «Вертикаль»здійснено поставку товару телефонів «Нокіа 6585»та кабелю на адресу ТОВ «Збутова мережа пятий елемент», про що видана податкова накладна № 1232 від 27 грудня 2006 року на суму 1600 грн., у тому числі ПДВ 266,67 грн.

Зазначена сума податку на додану вартість включена позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2006 року.

Із акту перевірки Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова № 7030/18/

-004/33068228 від 26 грудня 2008 року вбачається, що висновок ДПІ у Київському районі м. Харкова щодо необґрунтованості включення зазначеної суми ПДВ позивачем до складу податкового кредиту ґрунтується на висновку про те, що укладена із ТОВ «ПБК «Вертикаль»угода є нікчемною, не спрямованою на реальне настання правових наслідків.

Такий висновок Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова зроблений у звязку із отриманням інформації листом від 31 жовтня 2008 року №15946/7/23-412 ДПА у Харківській області щодо проведення перевірки, якою встановлено недодержання вимог ч. 1 ст. 203, 215, п. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного кодексу України в момент вчинення правочинів ТОВ «ПБК «Вертикаль»із контрагентами, одним із яких є товариство з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа пятий елемент».

Однак з такими висновками суд не може погодитись, враховуючи наступне.

У відповідності до положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року кожне зобов»язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В даному випадку між сторонами у тому числі виникли правовідносини стосовно надання послуг з технічного обслуговування автомобільного транспорту.

Наказом Міністерства транспорту України від 11 листопада 2002 року № 792 затверджені Правили надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів.

Зазначені Правила регулюють правові норми взаємовідносин між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів та їхніх складових, а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.

Укладення між сторонами договору на надання подібних послуг підтверджено договором б/н від 12 червня 2007 року, що наявний в матеріалах справи.

У свою чергу надання послуги згідно з положеннями Правил має бути підтверджене наступними розрахунковими документами, які надані в ході судового розгляду позивачем, а саме:

- актами б/н передання-прийняття дорожнього транспортного засобу (ДТЗ), його складових для надання послуг з ремонту від 13 червня 2007 року;

- наряди-замовлення б/н від 13 червня 2007 року на надання послуг з ремонту автомобіля НОМЕР_1, кузов (шасі) МАЗ-Купава 573100; автомобіля НОМЕР_2, кузов (шасі) МАЗ-Купава 573100; автомобіля НОМЕР_3, кузов (шасі) МАЗ 533603; автомобіля НОМЕР_4, кузов (шасі) МАЗ 533603; автомобіля НОМЕР_5, кузов (шасі) МАЗ 533603, які підписані уповноваженими особами виконавця та замовника 19 червня 2007 року;

- актами виконаних робіт №19/06/07-1 від 19 червня 2007 року, №19/06/07-2 від 19 червня 2007 року, №19/06/07-3 від 19 червня 2007 року, №19/06/07-4 від 19 червня 2007 року, №19/06/07-5 від 19 червня 2007 року.

- актами б/н передання-прийняття дорожнього транспортного засобу (ДТЗ), його складових після надання послуг з ремонту від 19 червня 2007 року;

- рахунком №108 від 12 червня 2007 року на суму 250100 грн., у тому числі ПДВ 41683,33 грн.;

- банківською випискою із рахунку позивача, із якої вбачається, що останнім на користь ТОВ «ПБК «Вертикаль»здійснено оплату у розмірі 250100 грн.;

Крім того, позивачем надані копії товарно-транспортних накладних, які свідчать про використання транспортних засобів, що були обєктом робіт із технічного обслуговування, у власній господарській діяльності ТОВ «Збутова мережа пятий елемент», а саме перевезення товарів.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що господарські зобовязання сторонами правовідносин виконані належним чином, у відповідності до умов правочину та у відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України припинені виконанням, проведеним належним чином.

Стосовно правочину щодо поставки товару телефонів «Нокіа 6585»та кабелю судом встановлено, що у виконання зазначеного зобовязання постачальником ТОВ «ПБК «Вертикаль»виписаний рахунок №1231 від 25 грудня 2006 року на суму 1600 грн.; накладна №1232 від 27 грудня 2006 року про одержання товару на суму 1600 грн.

Із наданої банківської виписки із рахунку позивача вбачається, що останнім на користь ТОВ «ПБК «Вертикаль»здійснено оплату у розмірі 1600 грн.

Таким чином, дане зобовязання також сторонами виконане належним чином, припинене його виконанням, у звязку з чим у позивача наявні підстави для формування податкового кредиту з урахуванням суми ПДВ у розмірі 266,67 грн., сплачені у рамках цього зобовязання.

Отже, позивачем суми податкового кредиту сформовані у відповідних податкових періодах у відповідності до ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»на підставі податкових накладних отриманих від ТОВ «ПБК «Вертикаль», що засвідчують факти придбання платником податку послуг.

Посилання відповідача на нікчемність укладених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія «Вертикаль»угод судом не приймаються з огляду на наступне.

На підтвердження своїх доводів, відповідач посилається на те, що згідно податкової звітності та наданих для перевірки ТОВ «ПБК «Вертикаль»документів, у «ПБК «Вертикаль»відсутні необхідні умови для виконання укладених із контрагентами угод відсутні трудові ресурси та необхідні основні фонди, а отже і відсутня фінансово-господарська діяльність.

Проте, наведені доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено, що оспорювані угоди можливо було виконати виключно за рахунок власних трудових ресурсів, основних фондів ТОВ «ПБК «Вертикаль».

Таким чином, ДПІ у Київському районі м. Харкова дійшла хибного висновку про неспрямованість правочинів, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «ПБК «Вертикаль»та товариством з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа пятий елемент», на реальне настання правових наслідків.

Таким чином, позивач у відповідності до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»правомірно включив до податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 41950 грн., що сплачений у звязку із придбанням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на час здійснення господарських операцій (за якими податкова інспекція не визнала обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ) ТОВ «ПБК «Вертикаль»було включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також мало свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ. За таких обставин позивач не може нести відповідальність за можливу недостовірність відомостей про особу, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Статтею 18 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»установлено таке. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач правомірність винесеного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № /0 від 12 січня 2009 року належним чином не довів.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова № /0 від 12 січня 2009 року, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 62925 грн., з яких 41950 грн. - за основним платежем, 20975 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, винесене на підставі висновків акту перевірки, які спростовані у судовому засіданні. Тому, суд вважає за необхідне визнати останнє нечинним, отже позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.ст. 8-14, 71, 86, 94, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа п»ятий елемент»до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова № /0 від 12 січня 2009 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження чи апеляційної скарги.

Постанову у повному обсязі виготовлено 25 січня 2010 р.

Суддя О.В. Присяжнюк