Справа № 495/620/17
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 495/620/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Шевчук Ю.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача - ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій та зобовязання здійснити перерахунок пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просило визнати протиправним розпорядження Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.01.2017 р. № 137328 про відмову у проведенні ОСОБА_4 перерахунку пенсії за віком згідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком, зобов'язати Білгород-Дністровське об'єднання управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_4, починаючи з 30.12.2016 року відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, зобов'язати Білгород-Дністровське об'єднання управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплатити різницю між фактично отриманою та призначеною ОСОБА_4 пенсії за віком з 30.12.2016 року відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та зобов'язати Білгород-Дністровське об'єднання управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати пенсію у перерахованому розмірі в подальшому.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2017 року позов був задоволений повністю.

Не погоджуючись зі вказаною постановою представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просив її скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження .

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступними обставинами:

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.11.2006 року, на підставі особистої заяви, управлінням Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області позивачці вперше було призначено пенсію, а саме пенсію за вислугу років. При призначенні пенсії було враховано стаж роботи 29 років 8 місяців 7 днів, в тому числі стаж за вислугу років - 25 років 7 місяців, розмір середньої заробітної плати за 2005 рік - 735,57 гривень.

З відомостей трудової книжки позивачки вбачається, що 06 листопада 2011 року її було прийнято на роботу до Кулевчанської ОСОБА_5 ступеню на посаду вчителя початкових класів. З дня прийняття її на роботу виплата пенсії за вислугу років була припинена на підставі ч.2 ст. 7 Закону № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»: пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

На підставі заяви позивачки від 05.10.2012 року управління Пенсійного фонду України в Саратському районі поновило виплату пенсії за вислугу років у зв'язку зі звільненням з роботи. Пенсію було обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.12.1991 по 30.11.1996 та з 01.07.2000 по 31.10.2006 року з урахуванням середньомісячного заробітку по Україні 2752,95 гривень. Після доопрацювання середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 1197,91 гривень. Розмір пенсії з 05.10.2012 року складав 895,50 гривень.

З 01 грудня 2013 року, у зв'язку зі зміною позивачкою місця проживання, її пенсійну справу було взято на облік до управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі.

Після досягнення пенсійного віку, 12.12.2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. З 12.12.2016 року її було переведено на пенсію за віком. Пенсію за віком обчислено із заробітної плати за період роботи з 01 липня 2000 року по 31.08.2012 та з 01.09.2014 по 31.10.2016 року з урахуванням середньомісячного заробітку в Україні за 2007 рік - 1197,91 гривень. Загальний стаж позивачки склав 37 років 7 місяців 29 днів.

30.12.2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2015 рік - 3661,41 гривень).

Своїми листами № 142/с-01 та № 143/с-01 від 17.01.2017 року та 18.01.2017 року відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії з посиланням на абзац 2 п.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо здійснення перерахунку пенсії за віком виходячи з наступного :

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною ж 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, при цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, ОСОБА_4 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше.

До того ж, після призначення пенсії ОСОБА_4 продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.).

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 29.11.2016р. у справі №133/476/15-а.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції ,щодо задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні відповідачем фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції.

Керуючись ч.1 ст. 195, 197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області- залишити без задоволення, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.