Справа № 808/3734/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року о/об 10 год. 25 хв.Справа № 808/3734/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про скасування постанови за участю:

позивача - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серія СВ № 614235)

представника відповідача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 4 від 01.07.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1П.) до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області), в якому позивач просить суд скасувати постанову № 000011 від 04 листопада 2016 року про накладення штрафних санкцій у сумі 8500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в акті перевірки зроблений висновок який не відповідає дійсності про не надання документів на вимогу органу нагляду, а саме накладні, договори на поставку, що дають змогу ідентифікувати субєкта господарювання, який поставив відповідачу продукцію електричний паяльник, оскільки перевіряючим надані документи, які містять інформацію про постачальника продукції, якість цього виду продукції, був наданий паспорт якості на електричний паяльник, виготовлений заводом. Зазначає, що продукція отримана відповідно до укладеного договору поставки № 06009 від 05 вересня 2016 року, отже не є особою, яка ввела в обіг продукцію, в розумінні законодавство, у звязку з чим застосування штрафних санкцій відповідно до пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» є незаконним. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору поставки №06009 від 05 вересня 2016 року, товар, що поставляється, повинен відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України. Отже вважає, що відповідачем незаконно застосовані норми Закону передбачаючи штрафні санкції, постанова про застосування штрафних санкцій є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Представником відповідача подані до суду заперечення, в яких зазначає, що 27 жовтня 2016 року уповноваженими особами відповідача проведено планову перевірку характеристик продукції позивача в магазині. В ході перевірки виявлені порушення введення в обіг продукції «Електричний паяльник», ЭПСН ГОСТ 7219-83» на якій не нанесено знак відповідності технічним регламентам, в наслідок чого порушено вимоги «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання» та «Технічного регламенту електромагнітної сумісності обладнання». Також зазначив, що відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Отже позивач вважається особою, що ввела «Електричний паяльник» на якій не нанесено знак відповідності технічним регламентом в обіг. За таких обставин просив в задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні стосовно предмету позову заперечив.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 21 червня 2017 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва серія В01 №587063, ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 30 липня 1998 року, за адресою 71100, Запорізька область, м. Бердянська, вул. Горбенка, буд. 26, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

03 жовтня 2016 року виконуючим обовязки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області винесено наказ №87/і-06 Про проведення перевірок.

На підставі наказу №87/і-06 від 03 жовтня 2016 року видано направлення №000190/І-06 від 17 жовтня 2016 року на проведення перевірки субєкта господарювання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Строк проведення перевірки з 27 жовтня 2016 року по 24 жовтня 2016 року.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки характеристик продукції №000034 від 27 жовтня 2016 року.

Перевіркою встановлені порушення, а саме введення в обіг продукції «Електричний паяльник, ЭПСН ГОСТ 7219-83» на якій не нанесено знак відповідності технічним регламентам, що зазначено у пункті 1 акту перевірки характеристик продукції № 000034, внаслідок чого порушено вимоги Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1067 та «Технічного регламенту електромагнітної сумісності обладнання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1077.

Позивачем акт перевірки підписаний без зауважень. Зазначено, що товар зазначений в акті перевірки без знака відповідності технічного регламенту буде знятий з реалізації та повернутий постачальнику. Просить розглянути матеріали перевірки за її відсутності.

04 листопада 2016 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області винесено постанову про накладення штрафних санкцій №000011, стосовно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, якою накладено штраф у сумі 8500 грн.

Не погодившись з таким рішення, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Дослідивши письмові пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Нормативно-правовим актом, який встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції, є Закон України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему.

Приписами статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.

Згідно зі змісту постанови №000011 від 04 листопада 2016 року та акту №000034 від 27 жовтня 2016 року вбачається, що перевірявся субєкт господарювання ФОП ОСОБА_1, яка ввела в обіг продукцію не відповідаючи встановленим законодавством вимогам, зокрема не нанесення знаку відповідності технічним регламентом, за що передбачена відповідальність згідно з пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма передбачає відповідальність особи, саме яка ввела продукцію в обіг, за введення в обіг продукції, що не відповідає технічним регламентам, якщо при цьому на таку продукцію не нанесено знак відповідності технічним регламентам.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суб'єкти господарювання зобов'язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: будь-який суб'єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; будь-який суб'єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Згідно з частиною 6 статті 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суб'єкти господарювання зобов'язані зберігати документацію, визначену в частині п'ятій цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено: виробник - протягом десяти років з дня введення ним відповідної продукції в обіг; уповноважений представник, імпортер або розповсюджувач - протягом десяти років з дня одержання ним відповідної продукції.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб'єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб'єкту господарювання цю продукцію.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено, що органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів позапланові у разі якщо під час перевірки характеристик продукції у виробника відповідної продукції виробник доведе що: він не вводив в обіг продукцію, що є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам; продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності розповсюджувача (розповсюджувачів) такої продукції.

У випадках, зазначених у підпункті "б" пункту 2 цієї частини, встановлюється за ланцюгом постачання продукції особа, яка ввела таку продукцію в обіг, та особа, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено, що під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених підпунктом "б" пункту 2 частини першої цієї статті, об'єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо). Якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Під час перевірки характеристик продукції на підставі, визначеній в абзаці третьому підпункту "б" пункту 2 частини першої цієї статті, орган ринкового нагляду також проводить перевірку умов зберігання відповідної продукції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг.

Пунктом 3 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1067 (далі - «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання»), розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає електрообладнання на ринку України.

Пунктами 42, 43 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання» визначено, що знак відповідності технічним регламентам наноситься на електрообладнання або на його табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.

Знак відповідності технічним регламентам наноситься перед введенням електрообладнання в обіг.

Позивач обґрунтовуючи адміністративний позов зазначив, що продукція отримана відповідно до договору поставки №06009 від 05 вересня 2016 року по видатковій накладній від 04 червня 2016 року, тобто вона не є особою, яка ввела в обіг продукцію, а саме «Електричний паяльник, ЭПСН ГОСТ 7219-83» на якій не нанесено знак відповідності технічним регламентам. На підтвердження цього позивачкою був наданий перевіряючим паспорт якості на електричний паяльник, виготовлений заводом виробником.

Суд не бере до уваги твердження позивача, що нею надані всі документи, що дають змогу ідентифікувати субєкта господарювання, який поставив відповідну продукцію. Оглянувши договір поставки №06009 від 05 вересня 2016 року, накладні та керівництво по експлуатації суд зазначає, що в договорі поставки відсутнє найменування товару, що поставляється, а також відповідно до пункту 2 вищезазначеного договору позивачем не надано замовлення.

Видаткова накладна від 04 жовтня 2016 року містить найменування паяльника «ЭПСН 220в (з дер.ручкой) 65Вт»; накладна № 68 від 29 жовтня 2016 року містить найменування «Паяльник ЭПСН220V65W»; керівництво по експлуатації надано на паяльники типів «ЭПСН 40/220» та «ЭПСН 65/220».

Але, при проведені перевірки перевіряючими встановлено порушення щодо паяльника типу «ЭПСН 40/220», що підтверджується наданими до акта перевірки фотокартками. Розгляд матеріалів призначено на 11 год. 04 листопада 2016 року.

На дату розгляду матеріалів позивачем не надано доказів предявлення відповідачу документів підтверджуючих придбання паяльника типу «ЭПСН 40/220».

Перелічені судом первинні документи підтверджують придбання позивачем саме паяльнику типу «ЭПСН 65/220».

Тобто, позивачем під час проведення перевірки, винесення спірного рішення, розгляду справи в суді не надано документів підтверджуючих придбання паяльника типу «ЭПСН 40/220».

Тому з доданих документів не можливо встановити інформацію про походження продукції та особу, яка ввела таку продукцію в обіг, та особу, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не довела, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг, отже вважається, що позивачка, як розповсюджувач ввела продукцію в обіг, а саме «Електричний паяльник, ЭПСН 40/220» на якій не нанесено знак відповідності технічним регламентам в обіг.

За наведених обставин вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є недоведеним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11,71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д. В. Татаринов