Справа № 808/3782/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2017 рокусправа № 808/3782/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Подоніт» до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Подоніт звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови №000024 від 18.11.2016 року винесену Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області про накладення стягнення, а саме штрафу у розмірі 74839.38 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 року адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову №000024 від 18 листопада 2016 року, прийняту Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Подоніт штрафу у розмірі 74 414 грн. 38 коп.

Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що громадянин ОСОБА_1 звернувся до Держспоживінспекції України, який у поданій заяві зазначив, що після заправки автомобіля паливом на АЗС по вул. Південе шосе, 59-б у м.Запоріжжя ТОВ "Подоніт", позивач з великими труднощами доїхав до місця призначення. Це сталося, на його думку, через неякісне пальне, у звязку з чим просить провести перевірку якості палива А-95.

15.08.2016 Держпродспоживслужбою надано згоду на проведення позапланової перевірки ТОВ Подоніт, АЗС, вул.Південне шосе, 59 б, м.Запоріжжя.

26.08.2016. в.о. начальника Головного управління видано наказ №52/і-06 про проведення позапланової перевірки з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів, яким засупнику начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_2 наказано забезпечити проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів ТОВ "Подоніт", АЗС (м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, 59б).

Того ж дня співробітникам відповідача видано направлення на проведення перевірки № 000108/і-06.

02.09.2016 року посадовими особами відповідача здійснено вихід за адресою: м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, 59, ТОВ "Подоніт" АЗС для проведення перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, за результатами якого складено акт №000062 від 02.09.2016 року.

Під час здійснення перевірки відповідачем на підставі рішення про відбір зразків від 02.09.2016 року № 3 (а.с.18-19) відібрано зразки бензину автомобільного підвищеної якості А-95-Євро вид ІІ клас С, дата виготовлення червень 2015 . Здійснення відбору зразків зафіксовано актом № 000064 від 02.09.2016 року .

08.09.2016 року зразки відібраних проб нафтопродукту - бензину автомобільного підвищеної якості А-95 Євро вид ІІ клас С (паспорт якості №0205/95-1 від 05.02.2016), завод виробник: ТОВ Трейд Коммодіті, м.Дніпродзерджинськ, Дніпропетровської області, направлено до випробувальної лабораторії ПП Укпромсерт для проведення лабораторних випробувань вказаних зразків за показниками: бензол, ароматика, фракційний склад, щільність.

За результатами проведеного дослідження складено протокол № УПС019766 від 04.10.2016 року, у висновку якого зазначено, що надані на дослідження проби не відповідають вимогам додатку №2 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив №927 від 01.08.2013 та ДСТУ 7687:2015 "Бензини автомобільні Євро. Технічні умови".

18 листопада 2016 року відповідачем прийнято постанову №000024 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", якою за реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоровя та майна споживачів і навколишнього природного середовища до ТОВ "Подоніт " застосовано штраф у розмірі 74839 грн. 38 коп.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідач повинен був застосувати штраф у розмірі двадцять п'ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у сумі 425 грн., а тому постанова про накладення штрафних санкцій в іншій частині є такою, що прийнята не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Відповідно до ст.. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" , що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Відповідно до ст..21 Закону України Про захист прав споживачів, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

В свою чергу, за змістом п. 4 ч. 1 ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, приписами чинного законодавства визначено право споживачів на належну якість продукції та обслуговування, забезпечення якого здійснюється державою. Так, порушення вказаної вимоги має наслідком притягнення субєкта господарювання до відповідальності шляхом накладення на нього штрафних санкцій.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для винесення оскаржуваної постанови та накладення на Позивача штрафу на підставі п. 4 ч. 1 ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів" у розмірі 74839.38 грн. було встановлення Відповідачем факту реалізації ТОВ Подоніт продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоровя та майна споживачів і навколишнього середовища щодо однієї партії товару бензину автомобільного підвищеної якості А-95 Євро, виду ІІ, класу С.

В свою чергу, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, сума штрафу обчислювалась виходячи з залишку бензину автомобільного, щодо якого були встановлені правопорушення на момент проведення перевірки.

Між тим, положеннями п. 4 ч. 1 ст.23 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено санкцію у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, санкція яка обраховується у відсотковому рівні ( а саме триста відсотків) розраховується виходячи з виготовленої або одержаної для реалізації партії товару виконаної роботи, наданої послуги.

Між тим, положення даної статті не визначають можливість розрахунку розміру штрафних санкцій виходячи з залишку товару, щодо якого були встановлені правопорушення на момент проведення перевірки.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає належними висновки суду першої інстанції стосовно того, що ненадання підприємством Відповідачу інформації щодо вартості одержаних для реалізації на АЗС партій бензину автомобільного підвищеної якості А-95 Євро, вид ІІ, клас С не свідчить про обґрунтованість розрахунку штарфу виходячи з вартості залишку бензину автомобільного станом на дату перевірки, оскільки вартість одержаної для реалізації партії товару може відрізнятись від вартості залишків.

Отже, в даному випадку до Позивача підлягав застосуванню мінімальний розмір штрафної санкції, а саме у розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка відповідно становить 425.00 грн. (25.00*17.00).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач в даному випадку мав застосовувати до Позивача штрафну санкцію у розмірі 425.00 грн.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись, ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко