Справа № 810/1058/17
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року № 810/1058/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання- Гай А.В.;

за участі представників позивача- Шевченка М.В.; Заїки О.Ф.;

представника відповідача- Борисова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юнівест Препрес" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Юнівест Препрес" звернулось до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, , , , прийнятих Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 30.09.2016. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані рішення винесені податковим органом на підставі непідтверджених відомостей акту перевірки про нереальний характер господарських операцій, вчинених позивачем з його контрагентами : ТОВ "Рекламна Група "НБС", ТОВ "Графсервіс", ТОВ "Академмістечко", ТОВ "Рив'єра Арт", ТОВ "ЛПС", ТОВ "Уніпринт". З мотивів недоведеності висновків податкового органу, просить прийняті рішення скасувати.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи позовної заяви та пояснили, що товариство має належним чином оформлені фінансово-бухгалтерські документи, які спростовують висновки податкового органу про нереальний характер проведених операцій метою яких, начебто, було отримання податкових пільг та преференцій.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та пояснив, що проведеною податковою перевіркою позивача по ланцюгу укладених його контрагентами договорів був встановлений їх нереальний характер. Вказане твердження також аргументоване окремими недоліками, які мають бухгалтерські документи товариства "Юнівест Препрес" та претензіями податкового органу до порядку здійснення господарської діяльності контрагентами позивача. Крім того, вказав, що представлені документи не були достатніми та переконливими для перевіряючих, зазначивши про необхідність надання інших документів без конкретизації, які б підтверджували факт виконання укладених угод.

Дослідивши матеріали справи, із наданням їм відповідної правової оцінки, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, вивчивши заперечення проти нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

в серпні 2016 р., Києво - Святошинською ОДПІ ГУ ДФС Київської області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача на предмет дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Рекламна група "НБС" за період з 01.05.2015 р. по 31.07.2015 р.; ТОВ "Графсервіс" за період з 01.04.2015 р. по 31.05.2015 р.; ТОВ "Академмістечко" за період з 01.04.2015 р. по 30.06.2015 р.; ТОВ "Модус ЛТД" за період з 01.05.2015 р. по 31.05.2015 р.; ТОВ "Рив'єра APT" за період з 01.05.2015р. по 31.05.2015 р.; ТОВ "Уніпринт" з 01.03.2015 р. по 30.04.2015 р.; ТОВ "ОТС-Україна" з 01.03.2015 р. по 31.03.2015 р.; ТОВ "Техно-маркет" з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р., за результатом якої складено акт від 10.08.2016 р. №41/10-13-14-01/33534821, яким зафіксовано порушення вимог п. 138.5-1, п.п. 138.5 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ в результаті чого було занижено податок на прибуток підприємства за 2015 р. на 408972 грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 р. на 477703 грн.;

п. 198.1,-198.3, п.198.6 ст. 198 ПКУ, що мало своїм наслідком заниження ПДВ на 477183 грн. та завищення залишку від'ємного значення ПДВ ряд.24 Декларації за липень 2015 р. на 72771 грн.

Вказані висновки зроблені податковим органом на підставі того, що між ТОВ "Юнівест ПреПрес" та ТОВ "Рекламна група "НБС" було укладено договір поставки товаро-матеріальних цінностей, на підтвердження виконання умов якого не були надані: письмово укладений договір поставки ТМЦ, який би свідчив про наміри позивача на отримання товару; не встановлено обсяг поставки; не представлені товаро - транспортні накладні та довіреності на одержання товару.

У якості підтвердження реальності проведених господарських операцій між позивачем та ТОВ "Рекламна група "НБС" за період з 01.05.15 по 31.07.15 до суду були надані копії наступних документів: технічні вимоги до файлів на фрезеровку і порізку; актів здачі-прийняття робіт (надання послуг); видаткових накладних; податкових накладних; актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей (передача на обробку); платіжних доручень; відомостей оприбуткування матеріалів; актів списання прямих/непрямих матеріалів; відомостей витрат матеріалів; відомостей витрат запасів; відомостей руху напівфабрикатів; банківської виписки; відомостей списання послуг; довідки про наявність штатних співробітників-водіїв атомобілів ТОВ "Юнівест Препрес"; транспортної здачі на отримання ТМЦ; транспортної здачі на доставку (повернення) ТМЦ; актів приймання-передачі ТМЦ.

Також між позивачем та ТОВ "Графсервіс" 03.05.2013 р. було укладено договір №021/13 оперативного лізингу, відповідно до умов якого ТОВ "Графсервіс" передало належне йому на праві власності майно у строкове і платне користування для виготовлення продукції. Крім того, між вказаними підприємствами було укладено договір купівлі - продажу №1/14ГС від 01.04.15 та договір підряду № 10/14ГС від 03.11.2014, згідно з яким ТОВ "Графсервіс" на умовах повної попередньої оплати зобов'язалося виготовляти на замовлення позивача поліграфічну продукцію; технічні характеристики продукції. У якості реальності проведених операцій суду представлені копії наступних документів: актів надання послуг (виконаних робіт); платіжних доручень про оплату робіт (послуг), актів приймання-передачі об'єкту лізингу, актів узгодження кількості показників порізки матеріалів на обладнанні "Цифровий ріжучий плотер ZUND"; витягу з реєстру отриманих податкових накладних; договору купівлі - продажу №1/14ГС від 01.04.15; актів приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів; договіру підряду № 10/14ГС від 03.11.2014; відомостей по рахунку 6311 з ТОВ "Графсервіс" рух активів; банківських виписок.

01.03.15 р., позивачем було укладено договір технічного обслуговування №05-0302 з ТОВ "Уніпринт", у якості підтвердження виконання якого надані копії наступних документів: актів здачі-приймання виконаних робіт; видаткових та податкових накладних; платіжних доручень.; договір технічного обслуговування від 01.03.15 № 05-0302; наряду на виконання робіт; договору поставки від 01.04.14 №010414-1; товаротранспортної накладної; відомостей оприбуткування матеріалів; відомостей витрат матеріалів; актів списання прямих/ непрямих матеріалів; відомостей (картки) по рахунку 6311.

Господарські взаємовідносини між ТОВ "Юнівест Препрес" з ТОВ "Рив'єра Арт" підтверджуються попередньою картою витрат матеріалів від 24.04.2015; подорожнім листом №РА-28 вантажного автомобіля від 23.04.2015; наказом №16/04-РА від 22.04.2015р. про відрядження особи; довідкою від ТОВ "Рив'єра Арт" про оренду транспортного засобу; актами надання послуг; платіжними дорученнями; відомостями списання робіт послуг від 18.05.2015 по рахунку 6311; фотозвітом виконаних робіт; випискою з банку про рух коштів позивача; податковими накладними; кошторисом;

08.08.2014 р., позивачем з ТОВ "ЛПС" було укладено договір поставки №19/08.14, згідно умов якого ТОВ "ЛПС" зобов`язалося поставити та передати у власність позивачу товари для поліграфії кредит з відстрочкою платежу. Свідченням реального характеру господарських відносин у даному випадку стали: платіжні доручення; видаткові та податкові накладні; товаро-транспортні накладні; відомості оприбуткування запасів ТМЦ; акти списання прямих/непрямих матеріалів; акти наданих послуг (виконаних робіт); відомості витрат матеріалів; акт виконаних робіт по операціям флатовок.

01.11.13 р., між ТОВ "Академмістечко" та ТОВ "Юнівест Препрес" було укладено договір суборенди приміщення №01113/1 01.11.13, на виконання умов якого позивачем надані: акти приймання - передачі нежитлових приміщень; договір оренди приміщення № А 010111/2 від 15.02.11р., укладеного між ЗАТ "Форум Автосервіс" та ТОВ "Академмістечко"; акт прийому-передачі нежилого приміщення від 15.02.2011 загальною площею 1366,45 кв. м.; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); платіжні доручення; договір суборенди від 01.11.2013 №01113/1;

Надаючи правової оцінки відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке:

відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності. Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку,- п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПКУ.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України, передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже нормами пунктів 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПКУ господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Іншими словами платник податку не повинен для підтвердження реальності господарської операції надавати інші, часом вигадані або надумані фіскальним органом документи, якщо такі документи не передбачені діючим законом.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

У якості правомірності прийнятого рішення відповідачем вказується на ненадання письмово укладеного договору на поставку ТМЦ; відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагентів позивача, основних засобів та виробничих потужностей; документів, які б підтверджували факт завантаження та відвантаження отриманих ТМЦ, сертифікати якості. У правовідносинах з ТОВ "Графсервіс" податковий орган вказав на відсутність у лізінгодавця документів, які підтверджують його право власності на об'єкт лізінгу, а також право власності на майно, яке задається в оренду у відносинах з ТОВ "Академмістечко".

У взаємовідносинах з ТОВ "Рив'єра АРТ" відповідачем не визнається отримання та подальше використання у господарській діяльності ТОВ "Юнівест Препрес" поліграфічних послуг, не зазначення конкретної особи-виконавця послуг.

У більшості випадків претензії відповідача не мають конкретизованого характеру, так працівники податкового органу вимагали від підприємства -позивача надання "інших документів", крім актів здачі-приймання робіт, надання послуг, видаткових та податкових накладних, актів списання матеріалів, платіжних доручень, які б підтверджували реальність проведених господарських операцій", відомостей про рух активів, тощо.

На підставі доказів, що містяться у матеріалах справи: договори, акти виконаних робіт/наданих послуг, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, кошториси робіт, акти оприбуткування та списання матеріальних цінностей; відомості про рух активів платника податків; документів про загальновиробничі витрати, відомості ресурсів, акти приймання-передачі ТМЦ; накази про відрядження, рахунки-фактури, податкової звітності та ін., оцінка яким судом надана з дотриманням положень статті 86 КАСУ, суд приходить до висновку про підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

На час укладання договорів із позивачем, його контрагенти були платниками ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мали достатній об'єм правоздатності для укладення спірних угод.

Крім того, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Разом з тим, доводи відповідача та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарських операцій, які відображена в податковому обліку, судом критично оцінені з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податку у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Згідно положень частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як не доведено і правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.09.2016 р. №№, , ,.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 25130,00 (двадцять п'ять тисяч сто тридцять) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 03 травня 2017 р.