Справа № 810/3861/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року № 810/3861/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

до ОСОБА_1 - фізичної особи

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області з позовом до ОСОБА_1 - фізичної особи про стягнення заборгованості у сумі 50000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати суду письмові заперечення проти позову та докази в обґрунтування цих заперечень.

Вказана ухвала, відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України у Київській області (а.с.20) надіслана на адресу відповідача: 09100, АДРЕСА_1.

До суду повернуто конверт з довідкою поштового відділення ф. 20 - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Від відповідача заперечень на позов та доказів в обґрунтування цих заперечень до суду не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, знаходиться на обліку в Білоцерківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що відповідач з 05.08.2014 є власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 500-GL 500. 2013 року випуску з об'ємом двигуна 4663 куб. см.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.п.16.1.3., 16.1.4. п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 ст. 36 ПК України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'ємом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. 20.1.19 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Так, на виконання вимог Податкового кодексу України позивачем 18.06.2015 сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 58-15 (а.с.11), яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25000,00 грн. Вказане податкове повідомлення - рішення напрана адресу відповідача, однак до контролюючого органу повернувся конверт з довідкою поштового відділення ф. 20 - «за закінченням терміну зберігання».

Однак у строки передбачені пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України відповідачем не сплачено зазначеної суми податкового зобов'язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

09.12.2015 на виконання вимог ст. 59 ПК України позивач сформував податкову вимогу форми «Ф» № 1718-23/88 на суму 25000,00 грн.

Вказана вимога направлена на адресу відповідача, однак до податкового органу повернувся конверт з довідкою поштового відділення ф. 20 - «за закінченням терміну зберігання».

В матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем даної вимоги.

Також, 22.06.2016 позивачем сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 30/13-02 (а.с.12), яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25000,00 грн.

Вказане податкове повідомлення - рішення напрана адресу відповідача, однак до контролюючого органу повернувся конверт з довідкою поштового відділення ф. 20 - «за закінченням терміну зберігання».

У строки передбачені пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України відповідачем не сплачено зазначеної суми податкового зобов'язання.

Доказів оскарження у судовому порядку податкових повідомлень - рішень від 18.06.2015 № 58-15 та від 22.06.2016 № 30/13-02 відповідачем суду не надано.

Заборгованість відповідача підтверджується також інтегрованою карткою транспортного податку з фізичної особи (а.с.13) та довідками про наявний податковий борг (а.с.9-10).

Таким чином, суд приходить до висновку, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 50000,00 грн.

На час розгляду справи сума заборгованості в розмірі 50000,00 грн. відповідачем не сплачена.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності та взаємозв'язку, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про сплату заявленого боргу або спростували його існування, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Згідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, який не поніс витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до статті 67 Конституції України, підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20, статті 57, статті 59, Податкового кодексу України та керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 - фізичної особи (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Державного бюджету України податковий борг у розмірі 50000,00 (п'ятдесят тисяч гривень) грн. 00 коп.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Панова Г. В.