Справа № 657/1284/16-а
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р. Справа № 657/1284/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Ковальчук О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання незаконною бездіяльність УПФ України в Каланчацькому районі Херсонської області, яка полягає у не призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.б ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п.б ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 21 травня 2008 року (дати звернення вперше за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах); зобов'язання відповідача припинити утримання зменшення суми пенсії за достроковий вихід на пенсію згідно із п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язання відповідача виплатити безпідставно утримуване починаючи з 09 вересня 2014 року зменшення за достроковий вихід на пенсію згідно із п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Каланчацького районного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року адмінстративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність Скадовського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Херсонської області, яка полягає у не призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.б ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Скадовське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Херсонської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п.б ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 21 травня 2008 року (дати звернення вперше за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах). Стягнуто з Скадовського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Херсонської області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 551, 20 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 липня 1981 року ОСОБА_2 закінчила навчання та 11 вересня 1981 року була прийнята на посаду виконуючого обов'язки завідуючого м'ясо-молочної і харчової контрольної станції №13 Криворізької міськветсанстанції.

12 липня 1985 року позивачку переведено на посаду завідуючого до м'ясо-молочної та харчової контрольної станції №3 Криворізької міськветсанстанції.

26 лютого 2008 року ОСОБА_2 звільнилася з роботи за власним бажанням.

Станом на день звільнення їй виповнилося 49 років, а стаж роботи на зазначених посадах складав 31 рік 4 місяці 14 днів. Після досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач звернулася до УПФ України у Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, листом їй було роз'яснено, що необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий характер роботи, оформленої за правилами. Після звернення до колишнього роботодавця позивачу було відмовлено у надані вищевказаної довідки, оскільки діяльність лабораторій ветеринарно-санітарної експертизи ринків міста Кривого Рогу не пов'язана та ніколи не була пов'язана з роботами з мікроорганізмами 1-4 груп патогенності, а професії (посади), які вона обіймала відсутні у Списку №2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (що діяла на момент її звільнення з роботи).

02 лютого 2016 року, у зв'язку зі зміною місця проживання позивач звернулася до УПФ України в Каланчацькому районі Херсонської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак їй листом від 08 лютого 2016 року було відмовлено у призначенні цього виду пенсії з огляду на те, що на неодноразові звернення УПФ України Криворізька міська державна лікарня ветеринарної медицини не надає уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не вжив вичерпних заходів щодо забезпечення права позивача на пільгове пенсійне забезпечення, не надав юридичної оцінки всіх поданих позивачем документів у сукупності та незаконно відмовив їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а отже позов в частині визнання незаконною бездіяльності відповідача, яка полягає у не призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.п. б ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах були задоволені. Разом з цим, вимоги про зобов'язання відповідача виплатити пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.п. б ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 21 травня 2008 року та зобов'язання відповідача припинити утримання зменшення суми пенсії за достроковий вихід на пенсію згідно із п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язання відповідача виплатити безпідставно утримуване починаючи з 09 вересня 2014 року зменшення за достроковий вихід на пенсію згідно із п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» судом першої інстанції не були задоволені, оскільки при зверненні позивача до пенсійного органу для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.7.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач наполягала на призначенні її пенсії за віком достроково, у зв'язку з чим буде зменшено на 0,5% за кожний повний чи не повний місяць дострокового виходу на пенсію, а також про те, що зменшення розміру пенсії позивачу буде застосовано протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду, про що є заява, написана власноруч позивачкою.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 1981 року позивачка була прийнята на посаду виконуючого обов'язки завідуючого м'ясо-молочної і харчової контрольної станції №13 Криворізької міськветсанстанції.

12 липня 1985 року позивачку переведено на посаду завідуючого до м'ясо-молочної та харчової контрольної станції №3 Криворізької міськветсанстанції.

26 лютого 2008 року ОСОБА_2 звільнилася з роботи за власним бажанням, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (1 том а.с.26-28).

Згідно п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Проте, як вбачається з відповіді Криворізької міської державної лікарні ветеринарної медицини №135вих/10-05 від 10 березня 2017 року, яка була надана на вимогу суду першої інстанції, посади за якими працювала ОСОБА_2 не мали особливого характеру та не відносяться до жодних пільгових списків, а всі відомості, що стосувалися роботи ОСОБА_2 були внесені до її трудової книжки, у зв'язку з чим підстави для надання довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відсутні (1 том а.с.227).

Разом з цим, в матеріалах спорав відсутні докази того, що позивачка дійсно виконувала роботи з мікроорганізмами 1-2 груп небезпеки (33-1б), а відтак посилання суду першої інстанції на розділ XXIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, як на підставу віднесення посади позивачки, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах є помилковими.

Також, згідно посадової інструкції Криворізької міської державної лікарні ветеринарної медицини від 01 жовтня 2007 року (1 том а.с.47-49) не вбачається, що до обов'язків позивачки, як завідуючої лабораторії входило саме роботи з мікроорганізмами 1-4 груп патогенності, зливання та розливання шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, гасіння вапна, виготовлення спиртових робочих розчинів 1-3 класу токсичності а тому колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо підтвердженя виконання вказаних робіт позивачкою.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує на тому, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно пункту 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

У відповідності до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці та соціальної політики України разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З наведеного слідує, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеногонаказу або з додатком такого витягу.

Отже, обов'язок обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах та встановлення права на зарахування спірного періоду праці на виробництві зі шкідливими умовами, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 законодавством покладено на підприємства, установи та організації.

Проте, в даному випадку сам роботодавець відмовився підтвердити належність умов праці позивача на її робочому місці до шкідливих та таких, що надають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 не має права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, у зв'язку з чим, судове рішення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області задовольнити.

Постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії- відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук