Справа № 130/868/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/868/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шепель К.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

29 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області ухвалою від 21.04.2017 року позовну заяву залишено без розгляду, на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 21.04.2017 року та прийняти нове рішення, яким направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду врегульовані ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, початок місячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського ОСОБА_3 з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

Таким чином, для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

Згідно з матеріалами справи, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку його щомісячної основної державної пенсії та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату його основної державної пенсії відповідно до вимог ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням вже проведених виплат, які інваліду 2 групи;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату його щомісячної додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням вже проведених виплат, які інваліду 2 групи;

- зобов'язати відповідача подати звіт про виконання постанови суду.

Отже, 19.04.2017 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати дії неправомірними та зобовязати відповідача перерахувати та виплатити пенсію з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

За змістом статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Тобто, пенсія є щомісячною регулярною виплатою, а тому у разі зменшення її розміру, позивач повинен був дізнатися про порушене право при отриманні такої виплати.

Враховуючи те, що про розмір своєї пенсії позивач був обізнаний, щомісячно отримуючи пенсію, а до суду звернувся лише 19.04.2017 року, ставлячи вимогу про перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року при цьому жодних причин пропуску строків, установлених ст.99 КАС України, не навів.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Однак з письмових доказів у справі таких підстав не вбачається. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано не було.

При цьому, посилання позивача на положення Закону України Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку, колегія суддів вважає безпідставним та помилковим. Вказаний закон не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст.90 цього Закону всі вимоги згаданого Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто починаючи з 21 березня 1995 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду адміністративного позову з підстав пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи те, що висновки суду обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_3