Справа № 607/4977/17
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2017 Справа №607/4977/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Братасюка В.М.

за участі секретаря судового засідання: Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській про зобовязання вчинити дії, а саме призначити ОСОБА_2, ОСОБА_3 пенсію по втраті годувальника ОСОБА_5 з 05.03.2016року та здійснити доплату пенсії по втраті годувальника за період з 05.03.2016рооку по 30.09.2016року.

Свої вимоги позивач мотивують тим, що 04.03.2016 року ОСОБА_5, чоловік позивача ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2, ОСОБА_3, загинув в районі проведення антитерористичної операції внаслідок ушкоджень здоров'я, під час безпосередньої участі в АТО. З 01.06.2016року батькам загиблого була призначена пенсія по втраті годувальника, дочкам загиблого ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 01.10.2016року була виділена частина з пенсії у порядку, визначеному ст. 41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому, посилаючись на ст.36 та ст..41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ГУ ПФУ в Тернопільській області було відмовлено у доплаті пенсії дочкам загиблого за період до 30.09.2016 року, про що зазначено у листі ГУ ПФУ в Тернопільській області № 95/Г-11 від 17.03.2017 року. Таку відмову ГУ ПФУ в Тернопільській області позивач вважає безпідставною та незаконною, оскільки згідно п.3 ч.1 ст.45 ЗУ«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч.2,3 ст.50 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, також пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Враховуючи, що звернення про призначення пенсії дочкам ОСОБА_5 надійшло до ГУ ПФУ в Тернопільській області 26 вересня 2016 року, тобто менше ніж сім місяців після смерті годувальника - 04 березня 2016 року, пенсія у зв'язку з втратою годувальника дочкам загиблого мала бути призначена з 05 березня 2016 року. З огляду на вище зазначене просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, а також представник ОСОБА_3- ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, подано заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судовому засіданні відносно позову заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у письмовому запереченні відносно позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону «Про військовий обов'язок і військову службу», а також в порядку і на умовах, встановлених Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_5, знаходячиь в районі проведення антитерористичної операції, внаслідок ушкоджень здоров'я, під час безпосередньої участі в АТО, 04.03.2016року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ИД № 202605 від 06 березня 2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Збаразькому району Збаразького міжрайонного управління юстиції Тернопільської області.

Загиблий ОСОБА_5 з 18.11.1995 року перебував у шлюбі з ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб І-ИД № 124920 виданим повторно 12 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Збаразькому району Збаразького міжрайонного управління юстиції Тернопільської області.

У шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народилося двоє дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження І-ИД № 111205 від 21 березня 1997 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження І-ИД № 111197 від 16 серпня 2002 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Збаразького управління юстиції Тернопільської області України).

Старша дочка, ОСОБА_3, з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року здійснює навчання на денній формі Навчально-наукового інституту міжнародних економічних відносин ім. Б.Д. Гаврилишина Тернопільського національного економічного університету, що підтверджується довідкою № 275 від 6 жовтня 2016 року.

Після смерті ОСОБА_5, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обидві дочки загиблого, а також його батьки отримали право на пенсію по втраті годувальника.

Пенсію батькам загиблого було призначено з 01 червня 2016 року.

Звернення до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області стосовно виплати пенсії дочкам загиблого було подано 26 вересня 2016 року.

З 01 жовтня 2016 року дочкам загиблого була виділена відповідна доля пенсії у порядку, визначеному ст. 41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому, посилаючись на ст.ст. 36, 41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ГУ ПФУ в Тернопільській області було відмовлено у доплаті пенсії дочкам загиблого за період до 30 вересня 2016 року, про що зазначено у листі ГУ ПФУ в Тернопільській області № 95/Г-11 від 17.03.2017 року.

Стаття 41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на яку ГУ ПФУ в Тернопільській області посилається як на обґрунтування своєї відмови, регулює питання призначення однієї пенсії в разі втрати годувальника на всіх членів сім'ї та виділення частки пенсії. За цією статтею, на всіх членів сім'ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім'ї його частка пенсії виділяється і виплачується йому окремо. При цьому, як зазначено у цій же статті, виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому надійшла заява про поділ пенсії. Керуючись цим положенням та зважаючи на те, що звернення про призначення пенсії надійшло 26 вересня 2016 року, ГУ ПФУ в Тернопільській області пенсію дочкам загиблого було виділено з 01 жовтня 2016 року.

Так, ч.1 ст.41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачає призначення однієї спільної пенсії на всіх членів сім'ї, які мають право на пенсію, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті.

Згідно ч.4 ст.41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, ч.4 ст.41 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» містить пряму вказівку на окреме призначення пенсії батькові та матері загиблого годувальника. Відповідно до цього, пенсію батька та матері загиблого, призначену з 01 червня 2016 року, не можна розглядати як таку, що була призначена на всіх членів сім'ї, що мають право на пенсію. Як наслідок, призначення пенсії дочкам ОСОБА_5 у порядку виділення частки зі спільної пенсії на всіх членів сім'ї є безпідставним. Таке призначення мало бути здійснене у загальному порядку, тобто пенсія дочкам ОСОБА_5 мала бути призначена окремо, а не виділена із пенсії батьків загиблого.

Статтею 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії. Так, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Відповідно до п.3 ч.1 вказаної статті, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно ч.2 ст.50 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію. Винятками, встановленими цією ж статтею, є призначення пенсії по втраті годувальника батькам або дружині (чоловікові), яким відповідна пенсія призначається із дня звернення за нею.

Проте відповідно до ч.3 ст. 50 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Як встановлено судом, звернення про призначення пенсії дочкам ОСОБА_5 надійшло до ГУ ПФУ в Тернопільській області 26 вересня 2016 року, тобто протягом менше ніж семи місяців з дня смерті годувальника - 04 березня 2016 року. Таким чином, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ч.ч.2, 3 ст.50 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія у зв'язку з втратою годувальника дочкам загиблого мала бути призначена з 05 березня 2016 року.

Статтею 36 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено розміри пенсій у разі втрати годувальника. Так, членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), пенсія у разі втрати годувальника призначається в розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї. Якщо ж на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім'ї, то, відповідно до тієї ж статті, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім'ї.

В силу ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог ст.9 КАС України при вирішенні спору суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на вище викладене, суд прийшов до висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є обґрунтованими, оскільки підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на нормах чинного законодавствата такими, що підлягають до задоволення, шляхом зобовязання ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_2, ОСОБА_3, дочкам померлого 04.03.2016року ОСОБА_5, пенсію по втраті годувальника з 05.03.2016року відповідно до п.3 ч.1 ст. 45 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.36, ч.ч.2, 3 ст.50 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити недоотриману пенсію по втраті годувальника з урахуванням раніше здійснених виплат, за період з 05.03.2016року по 30.09.2016року.

У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, які суд вважає, слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до ч. 1 ст.94 КАСУ.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 18, 69 71, 94, 159 163, 254 КАС України, ст.ст.17,19,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобовязання вчинити дії задовольнити.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_2, ОСОБА_3, дочкам померлого 04.03.2016року ОСОБА_5, пенсію по втраті годувальника з 05.03.2016року відповідно до п.3 ч.1 ст. 45 ЗУ«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.36, ч.ч.2, 3 ст.50 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити недоотриману пенсію по втраті годувальника з урахуванням раніше здійснених виплат, за період з 05.03.2016року по 30.09.2016року.

Судовий збір в сумі 640 гривень стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а також судовий збір в сумі 640 гривень стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області .

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Головуючий суддяОСОБА_7