Справа № 817/1275/16
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 р.Р і в н е 817/1275/16
11год. 35хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3 третьої особи відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в серпні 2016 року звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.73-75) просив:

визнати протиправним та скасувати пункт перший наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 25.04.2016 № 830 про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 та звільнення його зі служби в Національній поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 25.05.2016 № 113 о/с про звільнення зі служби в поліції слідчого СВ Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_1;

поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого СВ Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 26.05.2016;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 26.05.2016 по день постановлення рішення у справі, виходячи з розрахунку середньомісячної заробітної плати - 4370,00 грн. за місяць;

рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого СВ Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів Національної поліції слугувало повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.368 КК України, у рамках проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000056, внесеного 31.03.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.368 КК України, при цьому твердження, наведені в повідомленні про підозру, майже повністю перенесено в наказ № 830 від 25.04.2016. Про вчинення будь-яких інших негативних проступків, які не пов'язані з діями позивача, зазначеними в повідомленні про підозру, та могли бути визнані дисциплінарним проступком, під час проведення службового розслідування не встановлено. Тому вважає наказ № 830 від 25.04.2016 незаконним.

Позивач зазначає, що вчинення кримінального (корупційного) правопорушення, у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду, є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п.10 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вважає, виходячи зі змісту наказу № 830 від 25.04.2016, що його може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише на підставі п.10 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" і лише у разі набрання обвинувальним вироком законної сили.

Оскільки висновки службового розслідування не містять посилання на належні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який його може бути звільнено з органів Національної поліції, вважає, що накази Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 25.04.2016 № 830 та від 25.05.2016 № 113 о/с підлягають до скасування з поновленням позивача на раніше займаній посаді та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач та представник позивача адміністративний позов підтримали з наведених у ньому підстав та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУНП в Рівненській області) адміністративний позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.31-35,82-87). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що наказом ГУНП в Рівненській області № 113 о/с від 25.05.2016 за результатами службового розслідування на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні обмежень і заборон, передбачених Законами України "Про запобігання корупції", "Про державну службу", грубому порушенні вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Закону України "Про Національну поліцію", а також невиконання вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що проявилось у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов'язків, а саме вступі у неділові стосунки з особами, причетними до вчинення злочину, продемонструвавши такими діями ознаки корумпованої поведінки, яка у подальшому стала підставою для відкриття кримінального провадження за фактом вимагання і отримання неправомірної вигоди, що, в свою чергу, набуло суспільного резонансу через створення негативної громадської думки та завдало непоправної шкоди репутації і авторитету діяльності Національної поліції України.

Представник відповідача вважає, що матеріалами службового розслідування повністю підтверджується вчинення позивачем дисциплінарного проступку, тому звільнення його зі служби в поліції є правомірним. З наведених підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області участі уповноваженого представника в судовому розгляді справи не забезпечила, про своє ставлення до адміністративного позову суд не повідомила. Про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.128 КАС України суд вважає можливим вирішити справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.07.2012, з 07.11.2015 його призначено на посаду слідчого Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, спеціальне звання лейтенант поліції; до дисциплінарної відповідальності за період служби притягувався шість разів, діючих дисциплінарних стягнень не має (а.с.37-39).

31.03.2016 до ГУНП в Рівненській області надійшла інформація про те, що 31.03.2016 приблизно о 20:00 працівниками Управління СБУ в Рівненській області спільно з працівниками прокуратури Рівненської області, в рамках реалізації оперативної інформації у кримінальному провадженні під № 0000056 від 31.03.2016, відкритому за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, при отриманні неправомірної вигоди був затриманий слідчий Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_1, який, перебуваючи в парку, що розташований між вулицями Андріївською та Київською у м. Березне, поблизу центральної площі, отримав грошові кошти в сумі 2000 грн. від гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, за вирішення питання щодо непритягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності (а.с.47).

ОСОБА_1 знаходився поза службою, без вогнепальної зброї, був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

31.03.2015 ОСОБА_1 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме у тому, що він, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, отримав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої влади (а.с.53).

02.04.2016 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід - взяття під варту та в подальшому звільнено під заставу (а.с.55-56).

На час вирішення судом адміністративного спору кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, перебуває на стадії судового розгляду (а.с.90,92).

Суд встановив, що на підставі пп. 2.2.2, п.5.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, наказом ГУНП в Рівненській області № 601 від 01.04.2016 призначено службове розслідування у зв'язку з надходженням інформації про те, що відділом прокуратури області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні під № 0000056 від 31.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом отримання неправомірної вигоди слідчим Березнівського ВП Костопільського ВП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_1 від гр. ОСОБА_7 за вирішення питання щодо непритягнення останнього до кримінальної відповідальності (а.с.46).

25.04.2016 начальником ГУНП в Рівненській області затверджено висновок службового розслідування щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення , яким встановлено, що 20.03.2016 о 19:00 по телефону до чергової частини Березнівського ВП Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення невідомої особи про те, що цього ж дня о 18:50 по вул. Будівельників,69 м. Березне невідомі особи здійснили крадіжку будматеріалів (шиферу). Цього ж дня за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР під № 0000119 за ознаками злочину, передбаченогоч.1 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вказаний злочин вчинив гр. ОСОБА_8, якому 28.03.2016 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України. 31.03.2016 вказане кримінальне провадження з угодою про примирення направлено до Березнівського районного суду.

Також встановлено, що до даної крадіжки були причетні гр.гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_6, однак останні у даному кримінальному провадженні мали статус свідків. За попередньою домовленістю, гр. ОСОБА_6, передавши обумовлену суму коштів слідчому Ткачуку М.Й., уник кримінальної відповідальності.

Опитаний з даного приводу слідчий Березнівського відділення поліції Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив, що у кримінальному провадженні за фактом вимагання та отримання ним неправомірної вигоди своєї вини не визнає, оскільки гроші в сумі 2000 грн. він отримав від гр. ОСОБА_6 з метою їх подальшої передачі потерпілій стороні. Більше по даному факту нічого пояснити не може.

В акті службового розслідування також зазначено, що уповноважені особи ГУНП не мали змоги отримати офіційні документи з матеріалів кримінального провадження, однак під час опитування ОСОБА_1 самостійно надав копію підозри про вчинення злочину та ухвали про застосування до нього запобіжного заходу.

Висновком службового розслідування від 25.04.2016 члени комісії вважали доцільним звільнити ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.40-41)

25.04.2016 ГУНП в Рівненській області видано наказ № 830 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом першим якого за порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні обмежень і заборон, передбачених Законами України "Про запобігання корупції", "Про державну службу", грубому порушенні вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", Закону України "Про Національну поліцію", а також невиконання вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що проявилось у безвідповідальному ставленні до виконання обов'язків, а саме вступі у неділові стосунки з особами, причетними до вчинення злочину, продемонструвавши такими діями ознаки корумпованої поведінки, яка у подальшому стала підставою для відкриття кримінального провадження за фактом вимагання і отримання неправомірної вигоди, що, у свою чергу, набуло суспільного резонансу через створення негативної громадської думки та завдало непоправної шкоди репутації і авторитету діяльності Національної поліції України, слідчого Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.5).

Наказом ГУНП в Рівненській області № 113 о/с від 25.05.2016 "По особовому складу " відповідно до ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.6).

Надаючи оцінку оскарженим рішенням суб'єкта владних повноважень та встановленим фактичним обставинам справи, суд враховує, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" N 580-VIII від 02.07.2015, який набрав чинності з 07.11.2015 (далі - Закон N 580-VIII).

Згідно з ч.2 ст.19 Закону N 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону N 580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п.9 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" N 3460-IV від 22.02.2006.

Відповідно до ч.1 ст.77 Закону N 580-VIII, встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв'язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Таким чином, законом визначено як дві різні самостійні підстави звільнення: звільнення у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, (пункт 6 ч.1 ст.77 Закону N 580-VIII) та звільнення у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 ч.1 ст.77 Закону N 580-VIII).

Судом встановлено, що наказом ГУНП в Рівненській області № 830 від 25.04.2016 до ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби за пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону N 580-VIII, яке реалізоване наказом ГУНП в Рівненській області № 113 о/с від 25.05.2016.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до п.7.3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22.02.2012, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 р. за № 628/20941 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність 01.07.2016) працівнику органів внутрішніх справ забороняється використовувати свої службові повноваження та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у звязку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України "Про державну службу" регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватись високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Державні службовці зобов'язані дотримуватись правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, визначені в статті 12 Дисциплінарного статуту: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту регламентує порядок накладання дисциплінарних стягнень. Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073, затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція № 230), відповідно до пункту 2.1 якої підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п.2.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, зокрема, у разі:

невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю (пп.2.2.1);

реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення (пп.2.2.2);

повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення (пп.2.2.3)

З огляду на наведене, суд вважає правомірним призначення службового розслідування у зв'язку з надходженням до відповідача інформації від інших правоохоронних органів щодо затримання позивача під час отримання неправомірної вигоди в рамках реалізації оперативної інформації у кримінальному провадженні № 0000056 від 31.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Обставини, які вказували б на порушення порядку чи процедури проведення службового розслідування, судом не встановлені.

Дослідженням матеріалів службового розслідування суд встановив, що ОСОБА_1 в поясненні від 21.04.2014 заперечував свою вину по факту отримання неправомірної вигоди, оскільки вказані грошові кошти, які йому передав ОСОБА_6, а саме в сумі 2000 грн., він отримував з метою передачі їх для потерпілої по крадіжці шиферу, слідчим кримінального провадження він був (а.с.52).

В судовому засіданні позивач підтвердив обставини його затримання 31.03.2016 та обставини, наведені у власноручно ним написаному поясненні від 21.04.2016, а також зауважив, що станом на 31.03.2016 він не мав впливу на хід кримінального провадження та не міг вчинити в інтересах інших осіб будь-яких дій, оскільки 30.03.2016 кримінальне провадження № 0000119 по факту крадіжки будівельних матеріалів було ним направлено до суду (а.с.48).

Оцінюючи зазначені фактичні обставини, суд вважає за необхідне зауважити, що повноваження слідчого органу досудового розслідування, порядок і процедура здійснення та документування слідчих (розшукових) дій чітко регламентовані нормами Кримінального процесуального кодексу України. Взаємовідносини слідчого органу досудового розслідування з іншими учасниками кримінального провадження в позапроцесуальний спосіб за обставин, за яких 31.03.2016 було затримано ОСОБА_1, отримання ним грошових коштів від особи, яка була учасником кримінального провадження в статусі свідка, у тому числі й для передачі таких коштів потерпілому, та за умови, що кримінальне провадження вже було скероване до суду, не відповідають приписам чинного законодавства, а відтак є неправомірними та свідчать про неналежне виконання позивачем службової дисципліни.

За встановлених обставин, суд вважає обгрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, висновок службового розслідування від 25.04.2016, який слугував підставою для видачі наказу ГУНП в Рівненській області № 830 від 25.04.2016 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", реалізованого наказом № 113 о/с від 25.05.2016 "По особовому складу", про допущене ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, що проявилось у безвідповідальному ставленні до виконання обов'язків, вступі у неділові стосунки з особами, причетними до вчинення злочину, продемонструвавши такими діями ознаки корумпованої поведінки, яка у подальшому стала підставою для відкриття кримінального провадження.

Щодо доводів позивача про те, що його могло б бути звільнено зі служби в поліції в разі набрання обвинувальним вироком суду законної сили на підставі пункту 10 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", суд зазначає, що притягнення до кримінальної відповідальності врегульовано нормами Кримінального кодексу України, в той час як застосування дисциплінарної відповідальності регламентовано Дисциплінарним статутом. Підстави для застосування дисциплінарної та кримінальної відповідальності не є тотожними. При цьому, як зазначено вище по тексту судової постанови, згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Суд вважає, що вступ позивача у позапроцесуальні неділові стосунки з учасниками кримінального провадження, що супроводжувалося отриманням від останніх грошових коштів, незалежно від мети таких дій, вірно кваліфіковане відповідачем під час проведення службового розслідування як дисциплінарний проступок. Кримінальне провадження, що проводиться відносно позивача, не виключає наявності у його діях складу дисциплінарного проступку та не позбавляє відповідача можливості накладення дисциплінарного стягнення за його вчинення, оскільки матеріалами справи стверджено, що звільнення позивача зі служби за порушення службової дисципліни не пов'язане з вчиненням злочину. Відтак, наявність чи відсутність вироку в кримінальній справі не впливає на оцінку дисциплінарного проступку, вчинення якого доведене матеріалами службового розслідування.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивача за вчинення дисциплінарного проступку правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом, та звільнено за пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Застосоване дисциплінарне стягнення відповідає тяжкості проступку та обставинам, за яких його скоєно.

За результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржених наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи. Доводи позивача не спростовують правомірності оскаржених рішень суб'єкта владних повноважень та не дають підстав для їх скасування. Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на раніше займаній посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні. Таким чином, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування пункту першого наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 25 квітня 2016 року № 830, про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 25 травня 2016 року № 113 о/с, про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.