Справа № 154/1050/17
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Столярчук Т.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку ОСОБА_9 про скасування постанови серії АР № 862631 від 26 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, визнання дій працівників поліції незаконними та протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13 квітня 2017 року звернувся до Володимир-Волинського міського суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку ОСОБА_9 про визнання незаконною і скасування протиправною та скасувати постанову серії АР № 862631 від 26 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП. 26 травня 2017 року позивачем ОСОБА_1 було уточнено (збільшено) позовні вимоги, а саме, крім скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач попросив визнати дії працівника патрульної поліції інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьк ОСОБА_9 при складанні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення незаконними та протиправними, винести окрему ухвалу щодо усунення порушень закону та притягнення до відповідальності винних посадових осіб патрульної поліції м. Луцьк при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення та направити її до прокуратури Волинської області.

Позов мотивовано тим, що 26 березня 2017 року інспектором роти № 3 батальйону УПП м. Луцьк ОСОБА_9. винесена постанова серії АР № 862631, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. за те, що він керуючи транспортним засобом «ГАЗ 24», реєстраційний номер НОМЕР_1, на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне, нібито не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Однак з даною постановою він не згідний та вважає її незаконною і такою, що винесена всупереч чинному законодавству, так як жодного адміністративного правопорушення він не вчиняв. Працівники патрульної поліції ОСОБА_9. та ОСОБА_10., перебуваючи на посту біля пункту пропуску через державний кордон України «Устилуг», зупинили автомобіль позивача за вказівкою працівника патрульної поліції ОСОБА_4, який ставиться до позивача упереджено, виявляє особисту неприязнь і зловживає своїм службовим становищем у спілкуванні з позивачем, як із водієм транспортного засобу. Причиною зупинки інспектори назвали нібито відсутність у позивача права керування транспортним засобом. Однак після з'ясування всіх обставин ними вказаний факт не підтвердився, натомість прийнято незаконне й безпідставне рішення щодо накладення адміністративного стягнення за те, що позивач нібито не був пристебнутий ременем безпеки. В той же час, незважаючи на заперечення даного факту позивачем та свідком ОСОБА_5, без жодних доказів була складена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП. Час складення постанови 13 год. 29 хв., хоч фактично вона була складена після 16 години, а весь цей час працівники поліції тримали позивача біля території пункту пропуску «Устилуг» без складення будь-якого протоколу про затримання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а також додав, що керував 26.03.2017 року автомобілем з пристебнутим ременем безпеки, і відстебнув його лише після зупинки транспортного засобу поліцейськими, коли вийшов в їх присутності із автомобіля, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення, тому постанову серії АР № 862631 від 26 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.121 ч.5 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн., слід визнати незаконною та скасувати. Крім того при складанні постанови про адміністративне правопорушення було допущено ряд грубих порушень, про що позивач вказав в позові, оскаржувана постанова винесена без врахування всіх обставин справи та за відсутності належних доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КпАП України. Таким порушенням було те, що працівники поліції протримали позивача на місці складення постанови понад 3 години без складення протоколу про затримання.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення на позов в яких позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що діяв в межах, визначених законодавством України та своїх повноважень. Постанова щодо накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 862631 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП є законною. Після виявлення порушення 26 березня 2017 року відповідачем було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 та ч.3 ст.126 КУпАП. При цьому відповідачем також бралось до уваги те, що Володимир-Волинським міським судом при розгляді справи № 154/89/17 про адміністративні правопорушення, вчинені ОСОБА_1 винесено постанову від 14 березня 2017 року, якою останнього позбавлено права керування транспортними засобами. За таких обставин розгляд справи тривав довго, оскільки ОСОБА_6 на місці зупинки транспортного засобу постійно користувався юридичною допомогою адвоката (розмовляючи з ним по телефону) та відмовлявся вчиняти будь-які дії стосовно свого посвідчення водія після приїзду слідчо-оперативної групи. Крім того, ОСОБА_6 на місці розгляду справи були надані усні та письмові пояснення по факту вчинених правопорушень. Врахувавши пояснення ОСОБА_6, що постанова від 14 березня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення № 154/89/17 станом на 26.03.2017 року не набула законної сили, оскільки оскаржена ним до Апеляційного суду Волинської області, прийнято рішення проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП. Факт вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП було зафіксовано свідками, а саме самим відповідачем - ОСОБА_9., також інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП ОСОБА_7, про що підготовлено відповідні рапорти на ім'я начальника УПП у м. Луцьку ДПП ОСОБА_8 Згідно ст.251 КУпАП, рапорти, як письмові документи, також є доказами в справі про вчинення адміністративного правопорушення. Разом із запереченнями до суду надійшло клопотання відповідача про слухання справи у його відсутність.

Вивчивши пояснення та заперечення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 26 березня 2017 року постановою № АР № 862631 від 26.03.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.5 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

З постанови інспектора роти № 3 батальйону УПП м. Луцьк ДПП ОСОБА_9 у справі про адміністративне правопорушення від 26.03.2017 року серії № АР №862631 встановлено, що 26.03.2017 року о 13 годині 29 хвилин ОСОБА_6 рухаючись на автомобілі марки «ГАЗ 24 », реєстраційний номер НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутим ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 КАС України відносить до доказів пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд виходить з положень ч.2 ст 71 КАС України в тім, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні відповідач не представив суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, крім копій власних рапортів, на вимогу суду не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляд і скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

За клопотанням позивача в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що є матір'ю позивача, а 26 березня 2017 року їхала разом із ним до Республіки Польща. Цього дня близько 13 години їх автомобіль стояв тривалий час у черзі в напрямку виїзду з території України у сервісній зоні пункту пропуску «Устилуг». Рух транспортних засобів у черзі контролювався працівниками поліції. Її син ОСОБА_1 перебував за кермом свого автомобіля марки «ГАЗ 24». Помітивши у сервісній зоні працівника поліції ОСОБА_4, з яким у ОСОБА_6 раніше склалися особисті неприязні стосунки з приводу його притягнення до адміністративної відповідальності, останній повідомив про це матері та вказав їй пристебнути ремінь безпеки, оскільки з його слів прямою мовою: «Зараз почнуться цирки». При цьому ОСОБА_6 і сам пристебнув ремінь безпеки. До того моменту, як зазначила свідок, вони не були пристебнуті ременями безпеки, оскільки автомобіль стояв у черзі не рухаючись, а під час руху автомобіля вони завжди пристібаються задля власної безпеки. За кілька хвилин під час руху автомобіля їх було зупинено працівниками поліції, які спочатку стверджували, що ОСОБА_6 не має права керувати транспортним засобом, а потім склали щодо нього постанову про те, що він за кермом автомобіля не був пристебнутим ременем безпеки. При цьому її усні пояснення на місця складення постанови були поліцейськими проігноровані.

За клопотанням позивача в судовому засіданні було проведено огляд відеозапису відзнятого з камери мобільного телефону позивача з якого вбачається, що в момент зупинки автомобіля ОСОБА_6 інспекторами поліції він був за кермом пристебнутим ременем безпеки.

В ході огляду наданого відповідачем відеозапису з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 встановлено, що даний відеозапис містить лише відомості про події щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення, а не відомості про саму подію правопорушення.

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення суб'єктом владних повноважень суду не надано, тому притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст.121 КУпАП не може бути здійснено на підставі доказів його вини у формі рапортів поліцейських, відомості в яких суперечать іншим встановленим в судовому засіданні фактам.

З огляду на вищенаведене, суд, вважає дану постанову про скоєння адміністративного правопорушення неправомірною, і вважає пояснення позивача щодо не вчинення в даному випадку правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, правдивими.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими; не було прийнято відповідачем пояснень свідків.

Відповідно до ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є законними, та підлягають задоволенню, оскільки безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП підтверджується наданими суду доказами.

В той же час покликання позивача про те, що оформлення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення тривало понад три години, що є порушенням з боку працівників поліції законодавства, оскільки адміністративне затримання особи не може бути більшим, ніж три години, є безпідставними.

Законодавством України, а саме ст.277 КУпАП, визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, які є більшими, ніж три години.

Згідно ч.1 ст.263 КУпАП, адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.

З представлених доказів та матеріалів справи вбачається, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП тривав близько 3 годин, при цьому затриманим ОСОБА_1 не був, ніхто не обмежував та не позбавляв його права вільно пересуватися, користуватися засобами зв'язку, спілкуватися, тощо.

За таких обставин суд не вбачає підстав визнавати дії відповідача незаконними та протиправними, в тому числі виносити з цього приводу окрему ухвалу в порядку ст.166 КАС.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 161, 163 КАС України, на підставі 69, 70, 71, 86, 162, 171-2 КАС України, ст.ст. 251, 252, 258, 277, 289 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку ОСОБА_9 про скасування постанови серії АР № 862631 від 26 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, визнання дій працівників поліції незаконними та протиправними - задовольнити частково.

Постанову серії АР № 862631 від 26 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. - визнати незаконною та скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

На постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили відповідно до положень ч 3 ст.254 КАС.

Повний текст постанови складено 05 липня 2017 року.

Головуючий суддя:

/--/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер