Справа № 156/1048/16-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4906/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 13.12.2015 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просив скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 25.11.2016 у справі про порушення митних правил № 4763/20918/16 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 03 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що автомобіль марки «АUDI А4», № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 був ввезений в режимі «Транзит» на територію України 12.08.2015. Відповідно за ст. 95 Митного кодексу України, граничний десятиденний строк для доставлення цього авто до митного органу призначення був 20.08.2015. Згідно ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, адміністративна відповідальність за порушення встановленого статтею 95 Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше наступає при перевищенні такого строку більше ніж на десять діб.

Тобто починаючи 31.08.2015 були підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3. ст. 470 Митного кодексу України. Апелянт вважає, що накладене адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, не є триваючим, адже кваліфікаційною ознакою зазначеного правопорушення є певний строк, при перевищенні якого правопорушення вважається вчиненим. Таким чином, відповідач мав право накласти адміністративне стягнення лише в строк з 31.08.2015 до 29.02.2016.

При апеляційному розгляді представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 05.11.2016 о 12 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС в'їхав автомобіль марки «AUDI А4», НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_2, що слідував із Республіки Польща до України.

В ході проведення митних формальностей встановлено, що згідно інформації АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України 12.08.2015 о 19 год 46 хв. гр. України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України через м/п «Угринів» Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки «AUDI А4», кузов VIN - код НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які підлягають до сплати при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5діб).

Одночасно встановлено відсутність АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення за межі митної території України вказаного автомобіля, станом на 05.11.2016.

25.11.2016 заступником начальника Львівської митниці ДФС складено протокол №4763/20918/16 про порушення митних правил та ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Копію постанови у справі по порушення митних правил направлено позивачу 30.11.2016, яку він отримав 06.12.2016.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що допущене порушення ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, вчинене позивачем було триваючим та фактично виявленим лише 05.11.2016, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 05.11.2016 № 4763/20918/16, а тому саме з цієї дати слід відраховувати строк накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема. Для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час доведено відповідачем при апеляційному розгляді, отже порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474,475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Згідно протоколу встановлено, що 05.11.2016 в зону митного контролю пункту пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС в'їхав автомобіль марки «AUDI А4», кузов VIN - код НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_2, що слідував із Республіки Польща до України.

Згідно інформації АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України 12.08.2015 гр. України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України через м/п «Угринів» Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки «AUDI А4», кузов VIN - код НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів.

Також, встановлено відсутність АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення за межі митної території України вказаного автомобіля, станом на 05.11.2016 (а.с.38-40).

В поясненні до протоколу про порушення митних правил позивач вказав причину невчасного не вивезення транспортного засобу у встановлений законодавством термін - поломка даного транспортного засобу (а.с. 43).

Проте, колегія суддів вважає, що ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти автомобіль за межі митної території України за допомогою інших способів. Позивач, ні на момент складення протоколу про порушення митних правил, ні на момент розгляду справи та винесення постанови від 25.11.2016 № 4763/20918/16, не надав належних доказів, про те що вище зазначений транспортний засіб дійсно перебував на ремонті.

Приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом - правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача що правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 Митного кодексу України не може розглядатись як триваюче - є необґрунтованими.

Як встановлено судом, митним органом вказане правопорушення виявлене 05 листопада 2016 року, що зафіксовано у протоколі про порушення митних правил від 05 листопада 2016 року №4763/20918/16.

Відтак, колегія суддів зазначає, що постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 25 листопада 2016 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення, а тому доводи позивача про те, що відповідачем пропущено строк накладення адміністративного стягнення є необґрунтованими.

Таким чином, мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 03 березня 2017 року у справі №156/1048/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук

Повний текст судового рішення виготовлено 03.07.2017