Справа № 319/381/17(2-а/319/14/2017)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 року справа № 319/381/17(2-а/319/14/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області

на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року у справі №319/381/17 (2а/319/14/2017) за позовом ОСОБА_1 до Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

03 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: зобов'язати відповідача виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти пенсій станом на час 30.06.3017 року, тобто на день призначення пенсії за віком.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що вона має право на отримання 10 пенсій на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при виході на пенсі за віком на загальних підставах, оскільки вона не отримувала пенсії до часу призначення пенсії за віком.

Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року у справі №319/381/17 (2а/319/14/2017) адміністративний позов задоволено: зобов'язано відповідача виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком - 30.06.2016 року у відповідності з вимогами п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачу перед призначенням пенсії за віком раніше було призначено та здійснено виплати пенсії за вислугою років, а саме в лютому та березня 2011 року в розмірі 36.19 грн., тому правомірно управління не здійснило позивачу виплату грошової допомоги у розмірі 10 пенсій.

Від позивача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, які фактично обгрунтовані доводами адміністративного позову, позивач проти задоволення скарги заперечує, просить оскаржувану постанову залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Пологівському об'єднаному управління ПФУ Запорізької області з 30 грудня 2010 року. Виплату пенсії за вислугою років позивачу було припинено у зв'язку з зайняттям посади заступника директора з навчально-виховної роботи Комиш-Зорянської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

В 2016 році позивач звернулась за призначенням пенсії за віком. Пенсію було призначено 18.11.2016 року.

09 грудня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплату їй грошової допомоги у зв'язку з призначенням пенсії за віком у розмірі 10 пенсій.

27 грудня 2016 року відповідач листом відмовив позивачу в призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсії, з огляду на те, що раніше ОСОБА_1 вже була призначена та виплачувалась пенсії за вислугою років, а тому відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона не має право на грошову допомогу.

Не погодившись з відповідддю пенсійного органу про відмову у виплаті грошової допомоги, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на час призначення пенсії за віком позивач фактично не отримувала пенсію за вислугою років, підстави для невиплати їй грошової допомоги у розмірі 10 пенсій - відсутні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не заперечуючи того, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не заперечуючи наявності у позивача страхового стажу - 35 років, пенсійний орган вказує на те, що право на грошову допомогу мають особи, за умови, якщо до часу призначення пенсії за віком вони не отримували будь-яку іншу пенсію.

Тобто, позиція відповідача полягає у тому, що оскільки позивачу раніше призначалася (виплачувалась) пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у нього відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таку позицію органу Пенсійного фонду України колегія суддів вважає обґрунтованою з наступних підстав.

З аналізу наведеної норми права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, конструкція зазначеної норми права свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії до моменту виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії до моменту виходу на пенсії за віком.

Згідно наявних в матеріалах справи копій документів, а саме: копії заяви про призначення пенсії, копії протоколу про призначення пенсії, копії протоколу про розмір нарахованої пенсії, копії протоколу перерахування пенсії , довідки про розмір призначеної та фактичної пенсії (а.с30-39) вбачається, що за заявою від 29.12.2010 року позивачу було призначено та нараховано пенсію за вислугою років, виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 здійснено в сумі 36.19 грн. в лютому та березні 2011 року.

Отже, встановлені обставини справи свідчать, що до моменту отримання права на призначення пенсії за віком позивачу було призначено та виплачувалась пенсія за вислугою років, вказане у відповідності до приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є підставою для відмови у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти пенсій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Пологівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року у справі №319/381/17 (2а/319/14/2017) - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко