Справа № 338/263/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/4943/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Затолочний В.С.

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

позивач ОСОБА_1

розглянувши у у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2017р. по справі № 338/263/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області визнання протиправною відмови,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2017р. позивач, ОСОБА_1, звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області, в якому просив: визнати неправомірною відмову та зобов'язати відповідача зарахувати час роботи позивача на посаді вчителя фізики Раковецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з 01.09.1999р. по 31.12.2001р. до стажу роботи, що дає право на призначення десяти місячних пенсій при виході на пенсії за віком; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій згідно з п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Богородчанському районі. З 11.11.2016р. позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» вищезгаданого закону має право отримати грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення. Відтак, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, оскільки така допомога при призначенні пенсії за віком йому виплачена не була. Листом від 13.02.2017р. №616/03 управлінням Пенсійного фонду України в Богородчанському районі йому відмовлено в нарахуванні та виплаті зазначеної раніше допомоги. Своє рішення відповідач мотивував тим, що педагогічний стаж позивача на день досягнення пенсійного віку, згідно записів у трудовій книжці становить 34 роки 10 місяців 11 днів, а цього не достатньо для виплати грошової допомоги відповідно до п.71 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, час роботи на посаді вчителя фізики Раковецької ЗОШ І-II ступенів за сумісництвом у період з 01.09.1999р. по 31.12.2001р. - 2 роки 3 місяці 30 днів - відповідач до спеціального педагогічного стажу не зарахував.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2017р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зарахувати час роботи ОСОБА_1 на посаді вчителя фізики Раковецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з 01.09.1999р. по 31.12.2001р. до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального права, управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається фактично на доводи, викладені в запереченні на адміністративний позов. Зокрема, відповідач зазначає, що порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, передбаченої п.7-1 розділу XV ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та механізм виплати цієї допомоги визначено постановою КМУ від 23.11.2011р. № 191. Згідно з зазначеним порядком, грошова допомога надається особам, яким починаючи 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного ріку, передбаченого ст.26 зазначеного Закону працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є» - «ж» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок -30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Перелік закладів і установ освіти, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету міністрів України від 04.11.1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», зокрема, передбачає таку посаду як вчитель. На думку відповідача, робота на визначених Переліком №909 посадах зараховується до спеціального стажу за умови, що ця робота є основною. Робота за сумісництвом, незалежно від обсягу педагогічного навантаження, права на отримання такої пенсії не дає.

Враховуючи викладене, відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу.

В судовому засіданні позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить її відхилити.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, враховуючи викладені нижче доводи та міркування.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду встановлено, що ОСОБА_1 на підставі заяви, що була подана ним до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі 02.02.2017р. призначена пенсія за віком, починаючи з 12.11.2016р. Загальний (повний) стаж відповідно до протоколу №182 від 06.02.2017 року складає 42 роки 2 місяців і 19 днів (розрахований по 31.12.2016 р.) Спеціальний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, на посадах в установах освіти розраховано відповідачем 34 роки 10 місяців і 11 днів.

Відповідачем відмовлено у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи позивача на посаді вчителя фізики у Раковецькій загальноосвітній школі 1-11 ступенів за сумісництвом починаючи з 01.09.1999р. по 31.12.2001р., коли він поєднував цю роботу з виконанням трудових обов'язків за основним місцем роботи на посаді інспектора шкіл відділу освіти Богородчанської райдержадміністрації. Відтак відповідач листом від 13.02.2017р. повідомив про відмову позивачу у виплаті разової грошової допомоги.

Прийняте рішення відповідач мотивував тим, що до спеціального стажу може бути зараховано лише періоди роботи на посаді вчителя, за умови, що ця робота є основною і робота за сумісництвом, незалежно від обсягу педагогічного навантаження права на отримання такої пенсії не дає, а отже не може бути зарахована також і для розрахунку стажу, який дає право на разову грошову допомогу.

За наслідками перегляду судового рішення колегією суддів встановлено, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не заперечуючи того, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не заперечуючи наявності у позивача страхового стажу, пенсійний орган вказує на те, що право на грошову допомогу мають особи, за умови, якщо до часу призначення пенсії за віком вони не отримували будь-яку іншу пенсію.

Тобто, позиція відповідача полягає у тому, що оскільки позивачу раніше призначалася (виплачувалась) пенсія за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у нього відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таку позицію органу Пенсійного фонду України колегія суддів вважає необґрунтованою з наступних підстав.

З аналізу наведеної норми права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, конструкція зазначеної норми права свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому.

Оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач не отримував будь-якого виду пенсії, то відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо наявності у позивача права на отримання грошової допомоги у відповідності до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої ним ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2017р. по справі № 338/263/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
З. М. Матковська