Справа № 820/2003/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 липня 2017 р. № 820/2003/17

Харківський окружний адміністративний суд

в складі: головуючого судді Білової О.В.

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Юнісвіт" до Сумської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство «Юнісвіт», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить суд скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000026/2 від 03.04.2017 та №UA805180/2017/000057/2 від 19.04.2017, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи №UA805180/201700027 та №UA805180/2017/00058, прийнятих щодо нього.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням положень чинного законодавства України, зокрема ч. 3 ст. 53, ч. 1 ст. 55 та ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, та зазначає про порушення процедури витребування додаткових документів при розмитненні вантажів та безпідставність твердження відповідача про те, що використані декларантом відомості не є обєктивними та достатньо підтвердженими документально.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на ст.ст. 49, 51, 53-55, 57-64 Митного кодексу України, зазначаючи про дотримання відповідного порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, а також на ненадання декларантом документального підтвердження вартості навантаження та доставки товару до порту відправки вантажу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та додатково зазначив, що позивачем при митному оформленні було у повному обсязі виконано вимоги ст. 53 Митного кодексу України щодо надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення та звернув увагу на той факт, що оскаржувані рішення не містять посилань на конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості товарів, причин неможливості їх перевірки на підставі наданих документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей, докази письмового звернення до декларанта з приводу надання додаткових документів відповідач не надав через їх відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях та додатково зазначив, що Системою управління ризиками автоматичної системи митного оформлення «Інспектор-2006» було сформовано митні формальності за деклараціями, поданими позивачем, в звязку з чим у позивача було витребувано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача для митного оформлення (випуску) товарів, що поставлялися йому на виконання умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року, укладеного між Позивачем та LUCKY EXPORT, відповідно до умов якого LUCKY EXPORT зобовязується поставити Позивачу товари в асортименті, а Позивач зобовязується оплатити товар згідно з умовами даного Контракту, надавши ВМД №UA805180.2017.004510 від 03.04.2017 та №UA805180.2017.005384 від 18.04.2017.

Як вбачається з умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з «ІНКОТЕРМС-2010», а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі (інвойсі).

З інвойсів, наданих LUCKY EXPORT, копії яких містяться в матеріалах справи, вбачається, що товар поставляється за базисом поставки CFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто LUCKY EXPORT взяло на себе зобовязання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Відповідно до статті 2 Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці, складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

З інформації, зазначеної в інвойсах на відповідні партії товару, вбачається, що партії товару, які підлягали поставці, складаються з товару у асортименті, загальною вартістю 8 571,00 доларів США та 8 062,50 доларів США відповідно.

Під час судового розгляду справи встановлено, що LUCKY EXPORT передало товар, визначений інвойсами перевізнику, що підтверджується коносаментами, зі змісту яких вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року прибуде до порту призначення (м. Одеса) контейнерами, які вказано в інвойсах.

Судом також встановлено, що кількість та вартість товару, що поставляється, зазначена у видаткових накладних, які підтверджують, що на виконання Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року здійснюється поставка товару у асортименті, загальною вартістю 8 571,00 доларів США та 8 062,50 доларів США.

Судом також встановлено, що вказаний товар у порту призначення (м. Одеса) було отримано перевізником для доправлення його до Сумської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Позивач скористався правом, наданим йому чинним законодавством України та відповідно до митної декларації №UA805180/2017/004552 від 04 квітня 2017 року та митної декларації №UA805180/2017/005410 від 19 квітня 2017, в яких вказано, що Позивач забезпечує сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, вивільнило товар, поставлений за умовами Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року, у вільний обіг.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Виходячи з п. 2 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450, товари декларуються шляхом подання митному органу, зокрема, митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Фактурною вартістю, відповідно до ч. 18 п. 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, повязаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у звязку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Як вказує ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що Позивачем при поданні ВМД №UA805180.2017.004510 від 03.04.2017 та №UA805180.2017.005384 від 18.04.2017 митну вартість товару було визначено за основним методом, тобто за ціною контракту.

При цьому на підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року, декларантом було подано копії наступних документів: контракт №UL2/217 від 02.02.2017 року; інвойси; пакувальні листи до інвойсів; видаткові накладні; відвантажувальні специфікації.

Також, виходячи з положень ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, яка визначає, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, позивачем для митного оформлення було подано копії додаткових документів, на підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема: міжнародні товарно-транспортні накладні; коносаменти; калькуляції виробника; звіти про оцінку майна; листи від LUCKY EXPORT; листи від Приватного підприємства «Юнісвіт»; прайс-листи контрагента.

Судом встановлено, що позивачем під час подання митних декларацій №UA805180.2017.004510 від 03.04.2017 та №UA805180.2017.005384 від 18.04.2017, що знайшло своє відображення як у вказаних деклараціях, так і в оскаржуваних актах відповідача, було надано, зокрема: листи LUCKY EXPORTS №170220/2 від 10 березня 2017 року та №170309/2 від 23 березня 2017 року, які вказують на той факт, що посередницькі послуги при здійсненні поставки товару за інвойсом №LUK000170220 від 20 лютого 2017 року та №LUK000170309 від 09 березня 2017 року не залучалися, що свідчить про відсутність у позивача договорів (угод, контрактів) із третіми особами, повязаних з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, №170220/4 від 10 березня 2017 року та №170309/4 від 23 березня 2017 року, відповідно до змісту яких платежі від третіх осіб в рамках Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року не отримувалися, що свідчить про відсутність у позивача рахунків про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), а також звіти про оцінку майна на підтвердження вартісних та якісних характеристик товару, який було поставлено виконання умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 5 Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року, який було подано Позивачем до митного оформлення, Сторони домовились, що оплата товару здійснюється на наступних умовах: сума від повної вартості партії оплачується протягом трьох місяців з дати фактичної дати поставки.

Враховуючи обставини, вказані вище, станом на момент митного оформлення товарів, строк оплати партій товару, поставка яких відбувалася на виконання умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року, не настав, в звязку з чим надати бухгалтерські документи щодо здійснення оплати партій товару, поставлених відповідно до умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року позивач не міг.

Разом з тим, суд звертає увагу, що партії товару, які було поставлено на виконання умов Контракту №AB2916 від 02 вересня 2016 року та за митним оформленням (випуском) якої звернувся Позивач поставлялися за базисом поставки CFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010».

Як вбачається зі змісту «Інкотермс 2010», CFR (cost and Freight) - «Вартість і фрахт» означає, що продавець зобовязаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Виходячи з чого випливає, що у термін «Фрахт» у розумінні «Інкотермс 2010» включаються будь-які витрати, понесені постачальником для доставки товару у визначений порт призначення, в тому числі і витрати на доставку товару до порту призначення та витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи.

Враховуючи вказані обставини для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року такі складові митної вартості товару, який було поставлено, як витрати на страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Суд зазначає, що за наслідками розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000026/2 від 03.04.2017 року та №UA805180/2017/000057/2 від 19.04.2017 року, якими збільшено суми митних платежів, які підлягають сплаті при митному оформленні товарів, на 181868,03 грн. та 206856,51 грн. відповідно.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Якщо органом доходів і зборів виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Виходячи з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що чинне законодавство України встановлює перелік обставин, які можуть слугувати підставами для прийняття рішення про коригування митної вартості. До них відноситься заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів у тому числі невірне визначення митної вартості товарів.

Однак, під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000026/2 від 03.04.2017 та №UA805180/2017/000057/2 від 19.04.2017, відповідачем було зазначено, що підставою для проведення коригування митної вартості товарів, поставлених на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р., є та обставина, що використані декларантом відомості не є обєктивними та достатньо підтвердженими документально.

При цьому у рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000026/2 від 03.04.2017 та №UA805180/2017/000057/2 від 19.04.2017 відповідачем вказується, що для підтвердження митної вартості товарів у позивача було витребувано додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено обовязок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозвязок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки шляхом надання письмової вимоги митного органу та у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обовязковою, оскільки з цією обставиною закон повязує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана позиція підтверджується висновками Верховного суду України, зробленими за результатами розгляду аналогічних справ (справи № 21-127а15, №21-498а15).

Отже, враховуючи обставини, викладені вище, суд приходить до висновку, що витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, за митним оформленням яких звернувся позивач, було проведено з порушенням положень Митного кодексу України, адже відповідачем не надано доказів направлення письмової вимоги до декларанта з приводу надання додаткових документів, відповідачем документально не підтверджено та зі змісту оскаржуваних рішень не вбачається, які саме обґрунтовані сумніви викликали необхідність витребування додаткових документів, які саме документи необхідно подати для усунення таких сумнівів.

Надання до заперечень проти позову довідки з єдиної інформаційної системи органів ДФС про рівень цін на товари, які враховувались при прийнятті оскаржуваних рішень у період з 05.01.2017 по 03.04.2017, не доводить правомірності їх прийняття відповідачем, адже дані з ЄАІС ДФС не відображені в прийнятих відповідачем рішеннях про коригування митної вартості товарів, в них не наведено обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та не наведені факти, які вплинули на таке коригування.

За результатами розгляду митних декларацій, поданих Позивачем та документів, які підтверджують митну вартість товару, поставленого за умовами Контракту №UL2/217 від 02.02.2017 року, відповідачем було прийнято рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00027 та UA805180/2017/00058).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були прийняті відповідно 03.03.2017 по ВМД №UA805180.2017.004510 від 03.04.2017, та 19.04.2017 по ВМД №UA805180.2017.005384 від 18.04.2017, тобто без фактичного надання часу на подання додаткових документів.

Згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

- митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості;

- електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обовязкових реквізитів;

- митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

При цьому, у спірних картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00027 та UA805180/2017/00058 відповідач не вказує конкретної причини, яка стала підставою для відмови у митному оформленні товарів.

Враховуючи вказані обставини, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00027 та UA805180/2017/00058 не можна вважати такими, що прийняті з додержанням положень чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Судом встановлено, що відповідач застосував резервний метод визначення митної вартості товарів. При цьому його обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за другорядними методами - за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, зазначене у рішеннях про коригування митної вартості товарів, неможна вважати достатнім, з огляду на зміст наданої до суду довідки з ЄАІС, яка містить інформацію щодо рівня заявленої митної вартості щодо ідентичних або подібних товарів, оформлення яких уже здійснено. Пояснень щодо причин неможливості визначення митної вартості товарів, що ввозилися позивачем, саме за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів представник відповідача в судовому засіданні не надав.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведення відповідачем дотримання порядку коригування митної вартості товарів, які ввозилися позивачем на митну територію України за митними деклараціями №UA805180.2017.004510 від 03.04.2017 та №UA805180.2017.005384 від 18.04.2017, а також непідтвердження в ході судового розгляду справи визначеної відповідачем митної вартості товарів та обраного методу визначення такої митної вартості згідно прийнятими рішеннями про коригування митної вартості товарів, що оспорюються, через що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6400,00 грн.

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Юнісвіт" до Сумської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови задовольнити.

Скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000026/2 від 03 квітня 2017 року Сумської митниці ДФС.

Скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000057/2 від 19 квітня 2017 року Сумської митниці ДФС.

Скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00027 Сумської митниці ДФС.

Скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00058 Сумської митниці ДФС.

Стягнути з Сумської митниці ДФС (вул. Юрія Вєтрова, буд. 24, м. Суми, Сумська область, 40020, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Приватного підприємства "Юнісвіт" (просп. Московський, буд. 94, к. 307 А, м. Харків, 61001, Код ) у розмірі 6400,00 грн. (шість тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2017 року.

Суддя Білова О.В.