Справа № 554/4717/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.07.2017 Справа № 554/4717/17
Справа № 554/4717/16-а
Провадження № 2-а/554/375/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 липня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласного військового комісаріату про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обласного військового комісаріату про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання відповідача подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги».

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив військову службу у період з 1 квітня 1983 року по 26 квітня 1985 року, в тому числі у складі діючої армії з 9 липня 1983 року по 26 квітня 1985 року та являється учасником бойових дій в Республіці Афганістан. Під час проходження військової служби він був поранений.

З 5 жовтня 2011 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання безстроково.

Згідно витягу із протоколу № 4432 від 26 листопада 2015 року Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв множинні вогнепальні поранення, ЗЧМТ- контузія головного мозку (1984 року), є захворюваннями, які повязані з виконанням ним обовязків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.

Довідкою МСЕК № 0188375 від 22 лютого 2016 року йому безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності по зору з 3 лютого 2016 року у звязку з захворюваннями, повязаними з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Так, набувши право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги» , він звернувся до ОСОБА_2 обласного військового комісаріату з заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності у звязку з захворюваннями, повязаними з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

ОСОБА_2 обласного військового комісаріату № 10/1070 від 1 червня 2017 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для направлення розпорядникові бюджетних коштів - Департаменту фінансів Міністерства оборони України документів, щодо призначення та виплати мені одноразової грошової допомоги, оскільки мною не надано довідки чи іншого достовірного документу, які б підтвердили причини та обставини поранення.

Вказану бездіяльність відповідача вважає протиправною, що і стало підставою звернення його до суду з цим адміністративним позовом.

З наданих відповідачем заперечень вбачається, що позивачем не надано копію документу, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не повязане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння чи навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що надані позивачем докази, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 у період з 1 квітня 1983 року по 26 квітня 1985 року проходив військову службу, в тому числі у складі діючої армії з 9 липня 1983 року по 26 квітня 1985 року та являється учасником бойових дій в Республіці Афганістан. Під час проходження військової служби був поранений.

Відповідно до довідки МСЕК № 0105154 від 5 жовтня 2011 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання безстроково.

Актом судово-медичного дослідження № 1532 від 19 жовтня 2015 року підтверджено, що шрами на шкірі скроневої ділянки зліва та верхньої губи справа утворилися в результаті загоєння ран. По своїх морфологічних характеристиках шрами не протирічать механізму та давності утворення внаслідок вогнепальних поранень.

Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі).

Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного звязку поранення (каліцтва).

Відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний звязок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов'язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов'язаних з виконанням обов'язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України» «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Згідно витягу із протоколу № 4432 від 26 листопада 2015 року Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв множинні вогнепальні поранення, ЗЧМТ- контузія головного мозку (1984 року), є захворюваннями, які повязані з виконанням позивачем обовязків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що витяг із протоколу № 4432 від 26 листопада 2015 року Центральної військово-лікарської комісії, яким встановлено причинно-наслідковий звязок між отриманими пораненнями та наслідками, що настали, підтвердили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2015 року по справі 2-а-1626/12/1370, де зазначено, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не повязане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.

Довідкою МСЕК № 0188375 від 22 лютого 2016 року позивачу безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності по зору з 3 лютого 2016 року у звязку з захворюваннями, повязаними з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Так, набувши право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги» , позивач звернувся до ОСОБА_2 обласного військового комісаріату з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності у звязку з захворюваннями, повязаними з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

ОСОБА_2 обласного військового комісаріату № 10/1070 від 1 червня 2017 року йому повідомлено про відсутність підстав для направлення розпорядникові бюджетних коштів - Департаменту фінансів Міністерства оборони України документів, щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивачем не надано довідки чи іншого достовірного документу, які б підтвердили причини та обставини поранення.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить протиправною бездіяльність відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" ( в редакції, чинній на час виникненнях спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні, (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності -або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується, окрім іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до п. 13 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975 та Наказу МО № 530 від 14 серпня 2014 року, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку № 975 та Наказу МО № 530.

Відповідно до п. 16 Порядку № 975, Наказу МО № 530 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" фінансування витрат, пов'язаних з виплатою одноразової грошової допомоги здійснюється за даними нормами.

Всупереч зазначеному, відповідач відмовив позивачеві в реалізації такого права, про що свідчить його відповідь № 10/1070 від 1 червня 2017 року.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Таким чином, в даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не дотримав вимоги закону про захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його відмова щодо реалізації права позивача на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги" є неправомірною, що дає суду підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6-14, 71, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 обласного військового комісаріату щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги».

Зобовязати ОСОБА_2 обласний військовий комісаріат подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги».

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. Г. Савченко