Справа № 308/8829/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючого судді Придачук О.А.
при секретарі Бомбушкар В.П.
з участю ОСОБА_1
представника позивача адвоката Кучеренко В.О.
представника відповідача Міськової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про призначення пенсії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про призначення пенсії.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.06.2016 року він звернувся до Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, однак згідно вкладки № 47 до протоколу № 30 Ужгородським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області у призначенні позивачу пенсії відмовлено у зв`язку з тим, що у системі персоніфікованого обліку відсутні дані про грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Таку відмову позивач вважає незаконною оскільки, згідно наданої документації (витяг з послужного списку) він проходить військову службу у Збройних Силах України у військовому званні «старший лейтенант» на посаді командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової части ПП НОМЕР_1 . Як зазначено у свідоцтві про хворобу № 282/3, 20.04.2016 року госпітальною військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону за розпорядженням командира військової частини ПП В 4742 від 28.03.2016 року № 132 проведено його огляд, в ході якого у позивача виявлені захворювання, а також травма, які пов`язані із захистом Батьківщини, та на підставі ст. 17б графи ІІІ Розкладу хвороб його визнано обмежено придатним до військової служби. Крім цього, у нього виявлено третю групу інвалідності, з встановленням строку інвалідності до 01 липня 2017 року. Причиною втрати професійної працездатності, як зазначено в акті огляду медико соціальною експертною комісією № 1215 від 07.06.2016 року та довідці до акту, є захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі даних документів Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради ОСОБА_1 видано посвідчення інваліда війни ІІІ групи, яке є терміновим та діє до 1 липня 2017 року. Таким чином позивач є інвалідом війни ІІІ групи, який є обмежено придатним до військової служби та одночасно проходить службу у Збройних Силах України, тобто залишається військовослужбовцем. Згідно витягу з послужного списку позивач перебуває на військовій службі з 18.07.2017 року по даний час, тобто його стаж роботи, який дає право на отримання пенсії складає понад 11 років. А тому позивач просить зобов`язати Ужгородське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити йому пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В ході розгляду справи представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з тим, що в ході розгляду справи, з 01.03.2017 року відповідач призначив позивачу пенсію, та просив суд зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення до відповідача - з 16.06.2016 року по 28 лютого 2017 року включно.

В судовому засіданні позивач зменшений позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні зменшений позов підтримав та просив суд позов задовольнити

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що позивачу з 01.03.2017 року виплачується пенсія, оскільки саме 01.03.2017 року військовою частиною було подано коригуючі звіти за 5 років, що надало можливість призначити та виплачувати позивачу пенсію з часу коли був поданий коригуючий звіт. Однак, підстав призначити пенсію позивачу з 16.06.2016 року у Пенсійного фонду немає.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що з 18.05.2005 ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України по теперішній час, що підтверджується витягом з послужного списку.
Як вбачається з свідоцтва про хворобу № 282/3, 20.04.2016 року госпітальною військово-лікарською комісією психоневрологічного профілю ВМКЦ Західного регіону за розпорядженням командира військової частини ПП В 4742 від 28.03.2016 року № 132 проведено огляд ОСОБА_1 , в ході якого у нього виявлені захворювання, а також травма, які пов`язані із захистом Батьківщини, та на підставі ст. 17б графи ІІІ Розкладу хвороб його визнано обмежено придатним до військової служби.

Згідно довідки до огляду медико-соціальною експертною комісією, на підставі акту огляду МСЕК № 1215, 07.06.2016 року ОСОБА_1 надано третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

16.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності.

Згідно вкладки № 47 до протоколу № 30 «Про відмову у призначенні пенсії» комісією прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, з підстав відсутності у системі персоніфікованого обліку даних про грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Згідно статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавцем визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Пунктом 1 ч. 1.ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавцем реалізовано Конституційне право громадян на соціальний захист - право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Цією ж статею визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
Зі змісту п. 2 ч. 1 ст.9, ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що пенсія по інвалідності в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання, призначається за рахунок коштів Пенсійного фонду, незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Відповідно до п. 2 ст. 32 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсію - для інвалідів ІІ та ІІІ груп до досягнення особою 28 років включно страховий стаж становить 3 роки.
Статтею 11 частиною 1 пунктом 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Платниками єдиного внеску відповідно до абз. 7 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення військовослужбовцям.
Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених в абзаці 7 пункту 1 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги або компенсації відповідно до законодавства.
З огляду на викладене вище, позивач відповідно до вимог закону є особою, яка підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, з грошового забезпечення якого платником єдиного внеску - військовою частиною, в який він проходив військову службу, повинен був утримуватись єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ч.7 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набув чинності з 01.01.2016 року, не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та/або введення воєнного стану.
Таким чином, суд приходить до висновку, що період проходження позивачем військової служби з 2005 року по 31.12.2015 року підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки з його грошового забезпечення утримувався єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. А період з 01.01.2016 року по 16.06.2016 року - час звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі ч.7 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 24.12.2015 року N 909-VIII, оскільки витрати на утримання єдиного внеску підлягають компенсації з бюджета у зв`язку з проходженням позивачем війської служби за контрактом у кризовій ситуації.
Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3 групи, має страховий стаж понад 3 роки, а тому відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії по інвалідності.
Доводи відповідача про відсутність у позивача страхового стажу у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків згідно даних персоніфікованого обліку суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Згідно ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 7 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.
Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вбачається, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах першому і другому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" саме обов`язками платника єдиного внеску є:
- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;
- вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;
- подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;
- перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи;
- повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;
- отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;
- повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей.
Відповідно до п. 9 ч. 2.ст. 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, здійснюють органи Пенсійного фонду.
Стаття 12-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань: формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Зі змісту статті 13-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вбачається, що Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право:
1) отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, необхідні для виконання органами Пенсійного фонду функцій, передбачених цим Законом;
2) брати участь у планових перевірках, які проводяться органами доходів і зборів, для перевірки достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, та у випадках, передбачених законом, проводити позапланові перевірки бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів страхувальників щодо достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб або для призначення пенсій, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час таких перевірок";
3) надавати консультації з питань відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, та ведення цього реєстру;
4) у разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб видавати приписи щодо усунення цих порушень, у разі їх невиконання у місячний строк - вносити відповідні зміни до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру;
5) притягувати до адміністративної відповідальності осіб, винних у порушеннях, пов`язаних з поданням недостовірних відомостей, що використовуються у реєстрі застрахованих осіб.
Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.
З огляду на викладені вище положення Закону вбачається, що обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску - військову частину НОМЕР_2 , а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.
Відсутність інформації в реєстрі застрахованих осіб за період проходження військової служби позивача не є його виною, а тому не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Щодо строку, з якого позивач має право на призначення пенсії по інвалідності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії по інвалідності призначаються з дня встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3-х місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.
Інвалідність позивачу встановлена з 07.06.2016 року, з заявою про призначення пенсії він звернувся 16.06.2016 року, а тому суд приходить до висновку, що пенсія позивачу повинна бути призначена з дня встановлення інвалідності 07.06.2016 року.
Крім того, звертаючись до суду з позовом позивач просив зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.06.2016 року по 28 лютого 2017 року включно.

Враховуючи, що діями відповідача порушено право ОСОБА_1 на отримання пенсії по інвалідності, суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності та скасування рішення, викладеного у вкладці № 47 до протоколу № 30 «Про відмову у призначенні пенсії» та зобов`язання Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.06.2016 року по 28 лютого 2017 року включно.
А тому, враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що зменшені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.
Відповідно до ст.94 КАС України, з відповідача Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 551,20 грн. в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 8, 9, 11, 17,18, 69-71, 94, 159, 160, 163, 185, 186 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Зменшений позов ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про призначення пенсії задовольнити.
Визнати протиправними дії Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності та скасувати рішення Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, викладене у вкладці № 47 до протоколу № 30 «Про відмову у призначенні пенсії"
Зобов`язати Ужгородське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.06.2016 року по 28 лютого 2017 року включно.
Стягнути з Ужгородського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.А.Придачук