Справа № 127/12842/17
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/628/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити дії. Позов мотивовано тим, що позивач з 2000року отримував пенсію згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 10.05.2017р. в зв'язку з досягненням пенсійного віку (60років) позивач вперше звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по віку згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із проведенням розрахунку пенсії з урахуванням порядку визначеному ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідачем було відмовлено в призначені вказаної пенсії. Просить визнати рішення відповідача протиправним та зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати пенсію по віку ОСОБА_1 з 10.05.2017року, згідно ст. ст. 26, 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2015, 2016 років.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 2000року отримував пенсію згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

10.05.2017року в зв'язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до УПФУ в м. Вінниця із заявою про призначення пенсії по віку, згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем проведено переведення позивача з пенсії за вислугу років, обчислену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням п.1 постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення», а саме при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за віком враховано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Однак з такими діями відповідача суд не погоджується, враховуючи наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» . Однак у випадку позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Відповідна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 31.03.2015 року, прийнятій у справі №21-612а14.

Згідно норм ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що УПФ України в м. Вінниці при обрахунку позивачу пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік діяло без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та передбачених законом підстав, а також без урахування прав та законних інтересів особи, щодо якої ці дії здійснені, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати понесені позивачем підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 46, 48 Конституції України, ст.ст.1, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» , ст.ст. 7, 9, 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.94, 99-100, 158-163 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця, щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні пенсії за віком від 10.05.2017року, згідно ст. ст. 26, 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - протиправним.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці нарахувати та виплачувати пенсію по віку ОСОБА_1 з 10.05.2017року, згідно ст. ст. 26, 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2015, 2016 років.

Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн., які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя :