Справа № 264/6871/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року справа №264/6871/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Васильєвої І.А., суддів: Гайдара А.В., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 березня 2017 року у справі № 264/6871/16-а (головуючий І інстанції Литвиненко Н.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області, в якому просив, скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області №2232 від 21.07.2016 року; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області включити в розрахунок страхового стажу трудовий стаж з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року у дошкільному навчальному закладі №166 як такий, який надає право на пенсію за вислугою років; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області нарахувати та виплатити на підставі п.п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) у відповідності до пунктів «е-ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с.3).

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 березня 2017 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції скасував рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області №2232 від 21.07.2016 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні грошової допомоги; зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області включити в розрахунок страхового стажу ОСОБА_2, трудовий стаж з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року у дитячому комбінаті №166 міського відділу народної освіти; зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у відповідності до пунктів «е» та «ж» ст. 55 Закону № 1788-XII, грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (а.с.38-40).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивачу призначена пенсія за віком на підставі Закону № 1058-IV, а не за вислугу років, з урахуванням страхового стажу 38 років 4 місяці 12 днів, тому апелянт вважає неправомірними вимоги позивача про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення. Апелянт зазначає, що позивач не має право на зарахування спірного періоду роботи у якості музичного робітника до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до п. «е» статті 55 Закону № 1788-XII, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік № 909) передбачена професія музичний керівник. Тобто, професія музичного робітника не відповідає вимогам чинного законодавства. Надана позивачем довідка не підтверджує посилання позивача на те, що запис в трудовій книжці щодо посади музичного робітника зроблено помилково, оскільки довідка лише припускає виконання позивачем обовязків музичного керівника. Зарахування спірного періоду роботи позивача на посаді музичного керівника можливо після внесення змін до трудової книжки щодо назви посади. Крім того, апелянт посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду відповідно до статті 99 КАС України, оскільки виплати пенсії є щомісячними платежами, тому позивач повинен був бути обізнаним про порушення його прав на призначення пенсії за вислугу років (а.с.47-48).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя із заявою від 31.05.2016 року про призначення пенсії за віком та виплату грошової допомоги відповідно до пп. «е» та «ж» ст. 55 Закону № 1788-XII (а.с.34).

Управлінням Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області прийнято рішення № 2232 від 21.07.2016 року, яким за результатами розгляду заяви позивача та доданих документів, призначено пенсію позивачу за віком та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637) враховано період роботи з 23.08.1981 року по 09.12.1982 року, з 01.01.1983 року по 19.11.1986 року, не враховано період роботи з 01.12.1986 року, тому що відсутня довідка про підтвердження стажу роботи. В Переліку № 909 міститься професія музичний керівник. Згідно трудової книжки, позивач працював у період з 01.12.1986 року по 01.09.1996 року на посаді музичного робітника, яка не відповідає вимогам чинного законодавства. З урахуванням викладено, відмовлено позивач у призначені грошової допомоги на підставі пп. 7-1 Прикінцевих положень Закону 1058-IV (а.с.7).

Відповідно до повідомлення УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя, на підставі заяви від 31.05.2016 року, позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону № 1058-IV, з 24.05.2016 року з врахуванням страхового стажу 38 років 4 місяці 12 днів (а.с.8).

Згідно записів у трудовій книжці, позивач прийнятий 01.12.1986 року на посаду музичного працівника дитячого садку №12, 01.10.1987 переведена та прийнята до дошкільного закладу №166 музичним робітником, 02.09.1996 року призначена завідуючою яслами-садком №166 (а.с.10-11).

Відповідно до довідки Управління освіти Маріупольської міської ради № 02-03/1279 від 22.06.2016 року, позивач прийнятий на роботу в ясла-сад №12 міського відділу народної освіти з 01.12.1986 року на підставі наказу від 01.12.1986 року №107 музичним робітником на час декретної відпустки ОСОБА_3, фактично була прийнята та виконувала обов'язки музичного керівника. Підстава: наказ Міністерства просвіти СРСР від 31.12.1971 року №103 «Про затвердження типових штатів дошкільних закладів». З 01.10.1987 року позивачка переведена до дитячого комбінату №166 міського відділу народної освіти (наказ №6 від 01.10.1987 року). Наказом міського управління освіти від 30.08.1996 року №164 призначена на посаду завідуючої яслами-садом №166 міського управління освіти з 02.09.1996 року. З 01.06.2013 року позивач переведена з посади завідуючої дошкільним закладом №166 управління освіти міської ради на посаду вихователя-методиста того ж закладу (наказ управління освіти міської ради від 22.05.2013 року №345Л). Наказом управління освіти міської ради від 11.10.2013 року №1485Л позивач, з 10.10.2013 року переведена на посаду того ж закладу на умовах трудового контракту, працює по теперішній час. Згідно рішення виконавчого комітету від 15.07.1987 року №204 ясла-сад №12 перейменовано в ясла-сад №18. Рішенням 19 сесії міської ради м.Маріуполя від 02.03.1994 року міський відділ народної освіти перейменований в управління освіти міської ради. Згідно рішень Маріупольської міської ради від 23.12.2015 року №7/2-15, від 28.01.2016 року №7/4-48 назва «комунальний дошкільний навчальний заклад загального розвитку «Ясла-сад №166 «Диоскурія» Сартанської селищної ради» змінена на «комунальний дошкільний навчальний заклад загального розвитку №166 «Диоскурія» управління освіти Маріупольської міської ради (а.с.15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності роботи позивача в спірний період на посаді музичного керівника, що дає право на пенсію за вислугою років та грошову допомогу відповідно до вимог п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Згідно статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Отже, право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, мають особи, які не отримували будь-яку пенсію та на день досягнення пенсійного віку працювали на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж на таких посадах для жінок - 30 років.

Зазначене спростовує посилання апелянта на необхідність призначення пенсії за вислугу років для отримання грошової допомоги, оскільки допомога виплачується саме у разі призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень пункту «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно Переліку № 909, пенсія за вислугу років призначається на наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років, на посадах у відповідних закладах освіти, зокрема, у дошкільних навчальних закладах всіх типів на посадах: завідуючого, вихователя, вихователя-методиста, музичного керівника, вчителя дефектолога, вчителя логопеда, практичного психолога.

З урахуванням викладено, праця на посаді музичного керівника дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1788-XII.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів у трудовій книжці позивач працював на посаді музичного робітника.

Згідно наказів Міністерства освіти України № 252 від 25.07.1996 року «Про розміри посадових окладів працівників навчальних закладів», № 32 від 30.01.1998 року «Про затвердження інструкції про ділову документацію в дошкільних закладах», постанови КМУ № 963 від 14.06.2000 року в навчальних закладах передбачена посада лише музичного керівника, посада музичного робітника (працівника) не зазначається. Всесоюзним класифікатором професій робітників, посад службовців і тарифні розряди, затвердженим постановою Держкомстату СРСР № 016 від 27.08.1986 року, який діяв до 1995 року, та Державним класифікатором України, затвердженим наказом № 257 від 27.07.1995 року, передбачена назва роботи «керівник музичний». Назви роботи музичний працівник класифікатори не містять.

Отже, посада на якій позивач працював у спірний період, відсутня у вищезазначених нормативних актах, тобто, запис у трудовій книжці позивача є невірним та не відповідає вимогам законодавства, що вказує на те, що позивач виконувала інші обовязки.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, вказаним порядком передбачено, що у разі наявності в трудовій книжці неправильних чи неточних записів, для підтвердження стажу приймаються уточнюючи довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи особи. Зазначене спростовує посилання апелянта на можливість зарахування стажу у разі наявності помилки в записі трудової книжки, тільки після внесення змін до трудової книжки.

З наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що позивач в спірний період був прийнята та виконував обовязки саме музичного керівника. Отже, праця позивача у спірний період на посаді музичного керівника підтверджена у відповідності до Порядку № 637. Також, колегія суддів зазначає, що підстав вважати наведені в довідці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що довідка не підтверджує факт роботи, а лише припускає виконання обовязків музичного керівника, оскільки вказана довідка містить пряме зазначення, що позивач прийнята та виконувала обовязки саме музичного керівника.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності роботи позивачки в період з 01.10.1987 року по 01.09.1996 року на посаді музичного керівника дошкільного навчального закладу, що дає право на пенсію за вислугою років та отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до вимог п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду відповідно до статті 99 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом 09.12.2016 року, в якому просив суд: скасувати рішення відповідача № 2232 від 21.07.2016 року; зарахувати спірний період роботи в розрахунок страхового стажу який надає право на пенсію за вислугою років та зобовязати нарахувати та виплатити грошову допомогу. Відповідно до рішення відповідача № 2232 від 21.07.2016 року, позивачу було відмовлено в зарахуванні спірного періоду роботи в розрахунок страхового стажу який надає право на пенсію за вислугою років та в призначенні грошової допомоги. Отже, позивач про порушення свого права дізнався після отримання спірного рішення. Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом та дату прийняття спірного рішення, колегія суддів не вбачає пропуску позивачем строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 березня 2017 року у справі № 264/6871/16-а, - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 березня 2017 року у справі № 264/6871/16-а, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: І.А.Васильєва

Судді: А.В. Гайдар

ОСОБА_4