Справа № 817/862/17
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2017 р.Р і в н е 817/862/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг"
доРівненська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг" звернулося до суду з позовом до Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття податкової звітності та податкових накладних в електронному вигляді;

- зобов'язання відновити реєстрацію податкової звітності, податкових накладних та розрахунків-коригувань в електронному вигляді на підставі Договору про визнання електронних документів від 28.04.2017 №280420176;

- зобов'язання прийняти та врахувати податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року із додатками.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не прийняв податкову накладну та податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року, відправлені засобами телекомунікаційного звязку відповідно до умов договору про визнання електронних документів №280420176 від 28.04.2017. Отримавши електронну квитанцію, згідно якої документ не прийнято та виявлені помилки: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме ЄДРПОУ: '41158855'. Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів", позивач стверджує про відсутність правових підстав для таких дій відповідача, та вважає дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права та законні інтереси.

09.06.2017 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) заяву, у якій просив суд розглянути справу без участі представника позивача (вх. №8440/17).

Представник відповідача 20.06.2017 через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) подала суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням уповноваженого представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції (вх.№9014/17), що, враховуючи територіальну віддаленість приміщень суду, унеможливлює вчасне прибуття представника для участі у судовому розгляді адміністративної справи. У звязку з такими обставинами представник відповідача просила суд відкласти на іншу дату судовий розгляд з метою належного прибуття до суду уповноваженого представника, а також надання письмових заперечень та доказів (вх. №9014/17).

Розглянувши подане клопотання суд зазначає, що судова повістка про призначення судового розгляду справи на 20.06.2017 була вручена представнику відповідача 12.06.2017, що підтверджується доказами в матеріалах справи, що надає достатнього часу для можливості підготовки іншого представника відповідача до судового розгляду справи, позаяк доказів відсутності інших працівників у відповідача або існування інших будь-яких обєктивних обставин щодо неможливості забезпечення участі іншого представника у справі відповідач суду не подав, як і не зазначив про такі у поданому клопотанні. Крім того, у поданому клопотанні представник відповідача не зазначив про обєктивні перешкоди, які завадили підготуванню та поданню зазначених представником відповідача письмових заперечень та доказів на 20.06.2017.

За таких обставин, суд визнав причини незабезпечення участі відповідачем у розгляді справи свого представника не поважними.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вимоги ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг" та Рівненською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області було укладено договір №280420176 від 28.04.2017 про визнання електронних документів (надалі Договір, а.с.7-9).

Згідно квитанції №2 договір надіслано платником податків в електронному вигляді та прийнято органом державної фіскальної служби (а.с.10).

За умовами вище вказаного Договору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг" з моменту укладання договору здійснює подання до органів ДФС податкових документів у електронному вигляді, у підтвердження чого позивач отримує квитанції про прийняття податкових документів.

Так, відповідно до п.1 розділу 1 Договору предметом Договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу.

Пунктом 3 розділу 3 Договору встановлено, що орган ДФС, зокрема, забезпечує прийняття податкових документів в електронному вигляді та їх комп'ютерну обробку, забезпечує відправлення квитанції на електронну адресу платника податків.

16.04.2017 позивачем складена в електронному вигляді податкова накладна №28, виписана для ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Трім Стар", яка 03.05.2017 "доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України в 19:44:15", у зв'язку з чим автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України відправлено квитанцію №1 із зазначенням: "Документ не прийнято. Виявлені помилки: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме ЄДРПОУ: '41158855'. Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів" (а.с. 15).

Судом встановлено, що 04.05.2017 позивачем було подано засобами телекомунікаційного зв'язку Договір про визнання електронних документів №040520178 (а.с.11-13) та отримано квитанцію №1, де вказано, що документ не прийнятий: "Помилка договір не прийнято. Діє Договір про визнання електронних документів від 28.04.2017 №280420176" (а.с.14).

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити (у редакції статті на момент виникнення спірних правовідносин): а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, податковим законодавством (на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено обов'язок контролюючого органу щодо прийняття для реєстрації податкових накладних та визначений вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 49.8. ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Відповідно до вимог пункту 49.15 ст. 49 ПК України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Згідно ж приписів п. 49.10 ст. 49 ПК України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

При цьому, згідно п.п. 48.5.1. п.48.5 ст.48 ПК України податкова декларація має бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Судом встановлено, що підставою для не прийняття податкових документів товариства в електронному вигляді є припинення відповідачем дії Договору про визнання електронної звітності (а.с.15).

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 №320/15011 (далі по тексту - Інструкція №233).

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції, закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Для подання податкових документів в електронному вигляді платник податків, серед іншого, має заповнити та подати до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору про визнання електронних документів, а орган ДПС де зареєстрований платник податків, на його запит, приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Відповідно до п.4 розділу 6 умов договору №280420176 від 22.08.2016, укладеному між позивачем та ДПІ про визнання електронних документів, орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Отже, відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна позивачем місця реєстрації.

Разом з тим, як вбачається з квитанції №1 (а.с.15) відповідачем прийнято рішення про припинення дії договору про визнання електронних документів.

Проте, відповідачем не подано суду жодних доказів у підтвердження обставин, що слугували підставою для розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного з позивачем, в односторонньому порядку, як і не наведено жодних доводів з приводу цього.

Так, за змістом п. 1, 3 розділу 6 договору про визнання електронних документів від 28.04.2017 №280420176, останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, договори вважаються пролонгованими до закінченням терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Отже, договір про визнання електронних документів від 28.04.2017 №280420176 набрав чинності з 28.04.2017, а відтак був чинним станом на 03.05.2017, тобто, на дату подання позивачем податкової накладної від 16.04.2017 №28 для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, договір на час подання спірної податкової звітності не втратив своєї юридичної значимості для реалізації позивачем свого права на подання звітності в електронному вигляді, відповідно, у відповідача продовжували мати місце зобов'язання за цим договором, у тому числі з прийняття поданих позивачем засобами електронного зв'язку податкових документів.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень Інструкції №233 та умов Договору про визнання електронних документів №280420176 від 28.04.2017, у податкового органу відсутні повноваження щодо припинення дії договору.

Враховуючи викладене, відмова податкового органу у прийнятті податкової накладної та податкової звітності з підстав припинення дії договору, також є протиправною.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято рішення про припинення Договору про визнання електронних документів №280420176 від 28.04.2017, відтак позов підлягає до задоволення повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 4800,00 грн. підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-субєкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області щодо неприйняття податкової звітності та податкових накладних ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг" в електронному вигляді.

Зобов'язати Рівненську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Рівненській області відновити реєстрацію податкової звітності, податкових накладних та розрахунків-коригувань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг" в електронному вигляді на підставі Договору про визнання електронних документів від 28.04.2017 №280420176.

Зобов'язати Рівненську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Рівненській області прийняти та врахувати податкову декларацію з податку на додану вартість ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг" за квітень 2017 року із додатками.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Лемторг" за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Махаринець Д.Є.