Справа № 569/10450/17
Суддя: Ковальов І.М.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Рівненській області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з території України,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з адміністративним позовом до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з території України звернувся представник Управління державної міграційної служби України в Рівненській області.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, просить суд їх задоволити та примусово видворити громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Суду пояснила, що на території України вона перебувала нелегально з порушенням строку, оскільки зустріла хлопця, якого покохала.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 25 квітня 2010 року громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснила в'їзд в Україну через пункт пропуску «Тополі» за паспортом громадянки Республіки Узбекистан серії НОМЕР_1 від 31 грудня 2009 року з приватною метою і до цього часу межі України не покидала.

10 серпня 2016 року Бродівським РС ГУ ДМСУ у Львівській області за порушення правил перебування на території України ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн., попереджено про необхідність в добровільному порядку залишити територію України.

На підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 15 серпня 2016 року Бродівським РС ГУ ДМСУ у Львівській області прийнято рішення про примусове повернення громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1. Повідомлення про прийняте рішення ОСОБА_1 отримала 15 серпня 2016 року, в якому була попереджена під підпис про необхідність залишити територію України до 04 вересня 2016 року. Того ж дня ОСОБА_1 роз'яснено, що у разі невиконання рішення про примусове повернення її буде видворено за межі України у примусовому порядку.

Вказані рішення відповідачем не оскаржувались і є чинними.

На даний час відповідач - громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 територію України не покинула і в державі перебуває на нелегальному положенні. Невиконання рішення про примусове повернення мотивує тим, що довгий час хворіла її донька, крім того вона зустріла хлопця, якого покохала. Законні джерела існування в Україні у іноземки відсутні, підстав для подальшого її перебування на території держави немає. На даний час вона проживає за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.4 ст.50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для відповідача реальну загрозу її життю, свободі або здоров'ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Так, у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні.

Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України. Крім того, статтею 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Враховуючи, що після прийняття рішення про необхідність залишити територію України остання ухилилась від виїзду з України, в добровільному порядку не покинула територію України до встановленого їй терміну, чим порушила законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, притягувалася до відповідальності за порушення правил перебування в Україні, а також приймаючи до уваги відсутність заборон щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, передбачених ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,11,17,18,71,94,160-163,183-5,186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Управління державної міграційної служби України в Рівненській області до громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення з території України - задоволити.

Примусово видворити громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :