Справа № 761/8579/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/8579/17 Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції 8-ї роти 2-го батальйону поліції Швеця Сергія Віталійовича про скасування постанови,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 8-ї роти 2-го батальйону поліції Швеця Сергія Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва скасувати та ухвалити у справі нову постанову про задоволення позовних вимог, а справу закрити.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, провіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 березня 2017 року інспектор патрульної поліції 8-ї роти 2-го батальйону лейтенант поліції Швець Сергій Віталійович виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - автомобілем Мітцубіші, номерний знак НОМЕР_1, порушив правила зупинки, здійснивши зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки громадського транспорту, чим порушив п.15.9 (е) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України.

На підставі постанови, винесеної працівником патрульної поліції від 07 березня 2017 року, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається із апеляційної скарги, апелянт зазначає, що 07.02.2017 року, приблизно о 13-15 внаслідок вимушеної зупинки для висадки пасажира, в його автомобіль в'їхав в інший автомобіль, який намагався здійснити паркування (стоянку) безпосередньо за його автомобілем. Тому, апелянт вважає, що в його діяв відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова інспектора є незаконною і підлягає скасуванню.

Також, апелянт зазначив, що документально працівниками патрульної поліції не було зафіксовано відстань від посадкового майданчику для зупинки громадського транспорту до місця зупинки його автомобіля, не встановлено доказів. які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, розглянуто справу без належних доказів, без встановлення та допиту свідків, в день вчинення правопорушення. Крім того, судом під час розгляду його позову не було встановлено, чи наявний в його діях склад адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.15.9 «е» Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач порушив п.15.9 «е», оскільки здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки громадського транспорту та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України.

Відповідно до ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до п 15.9 ПДР зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, тощо

Отже, чинні ПДР чітко визначають в яких місцях забороняється зупинка автотранспорту, в т.ч. і ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Як вбачається із позовної заяви, позивач не оспорює той факт, що здійснив зупинку для висадки пасажира, проте зазначає, що зупинка здійснена більше ніж за 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки транспорту.

Відповідно п. 15 .1. ПДР України «Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі». Проте за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). п. 15.2 ПДР України

У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1 а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом. тСавити транспортні засоби під кутом до краю проїзної частини дозволяється в місцях, де це не буде перешкоджати руху інших транспортних засобів.

Чинне законодавство не передбачає екстреної аварійної зупинки автомобіля для висадки пасажира як те зазначив позивач в апеляційній скарзі.

Отже, згідно з Правилами дорожнього руху, короткочасна стоянка чи зупинка не допускається ближче 30м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів громадського транспорту в спеціально обладнаних для нього місцях.

Відсутність замірів працівника патрульної поліції щодо місця зупинки автомобіля під керуванням позивача від місця висадки громадського транспорту та не зазначення їх у схемі місця ДТП і у постанові про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вважає ніяким чином не впливає на сам факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху.

Неправильно розміщений на стовпі знак як на те послався апелянт в апеляційній скарзі, не може вплинути на законність прийнятої працівником патрульної поліції постанови, оскільки до компетенції поліції не відноситься встановлення дорожніх знаків, так як даним питанням займаються відповідні дорожні служби.

Складена працівниками поліції схема ДТП не стосується питання порушення позивачем п.15.9 «е» ПДР, стосуються дорожньо-транспортної пригоди, а тому працівник поліції не повинен був проводити такі виміри та вносити їх до зазначеної схеми.

Посилання апелянта на відсутність доказів, які б підтверджували факт порушення ним ПДР, колегія суддів не бере до уваги, оскільки працівник поліції на місці встановив факт такого порушення відповідно до вимог Закону та прийняв відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення.

Щодо зроблених позивачем самостійних вимірів наступного дня, то колегія суддів відноситься до них критично та не приймає до уваги, оскільки вони не можуть ідентифікувати місце вчинення адміністративного правопорушення з точністю та не свідчать про те, чи порушив позивач ПДР.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення працівниками патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 31 травня 2017 року.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року є законною і підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий судя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 05 липня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.