Справа № 813/2930/16
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4429/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дідик Н.С.,

представника позивача - Терлецької І.І.,

представника відповідача - Холявки І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" звернулося з позовом до ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, з вимогою визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними, оскільки у позивача наявні всі підтверджуючі документи пов'язані із здійсненням господарської діяльності, вимог чинного законодавства позивач не порушував, а висновки податкового органу щодо відсутності реальних господарських операцій з ТзОВ "Укр Сервіс Груп" є помилковими та необґрунтованими, оскільки базуються на виявлених порушеннях у контрагента позивача. Вважає, відсутність інформації про контрагента у базі податкових органів не свідчить про неможливість виконання ним своїх зобов'язань та відповідно не дає підстав відповідачу для встановлення факту відсутності господарських операцій між позивачем та цим контрагентом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області № від 24.05.2016 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Поряд з цим у апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про заміну первинного відповідача, а відтак відповідно до ст. 55 КАС України слід допустити заміну ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області на її правонаступника Залізничну ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" () з питань господарських відносин з ТзОВ "Укр Сервіс Груп" () за квітень 2015 року, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) або подальшої реалізації цих товарів (робіт, послуг) від вищезазначеного контрагента.

26.04.2016 року за результатами перевірки податковим органом складено акт №342/13-05-14-00/33316751, яким встановлено порушення: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198; п.200.1, п.200.2, ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту в Деклараціях з ПДВ за квітень 2015 року на загальну суму 182986 грн., що потягло за собою заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 182 986 грн.

На підставі зазначеного акту, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 274 479 грн., в т.ч. за основним платежем 182 986 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 91 493 грн.

Виявлені порушення полягають у тому, що позивач безпідставно завищив суму податкового кредиту по господарських відносинах з ТзОВ "Укр Сервіс Груп", оскільки такі операції не знайшли свого належного документального підтвердження, оскільки фактично не здійснювалися через фізичну неможливість їх виконання з врахуванням затрачених людиногодин та не придбанням необхідних товарно-матеріальних ресурсів.

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки позивачем було подано заперечення на акт перевірки до ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області.

Листом від 19.05.2016 року №7167/13-05-14-00 ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області повідомило, що аргументи наведені у запереченні до акту перевірки не спростовують висновки Акту виїзної позапланової документальної перевірки ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд".

26.05.2016 року товариством було отримано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області № від 24.05.2016 року.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням товариство звернулось із скаргою до ГУ ДФС у Львівській області, яка за результатами її розгляду винесене рішення - залишило без зміни.

Згодом, ТзОВ "Будівельна компанія "Прогрестехбуд" звернулась до ДФС України з повторною скаргою на вказане податкове повідомлення-рішення, проте і за результатами розгляду такої, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було залишено без зміни.

Перевіривши правомірність допущених висновків суду першої інстанції шляхом всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи, колегія суддів не погодилась з такими виходячи з наступного.

Стосовно господарських відносин з ТОВ «Укр Сервіс Груп» вбачається очевидним, що ДПІ у Франківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області отримало податкову інформацію від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві №287/26552202 від 09.07.15р, якою встановлено, що у підприємства відсутні трудові та матеріальні ресурси, виробничі потужності, транспортні засоби, складські приміщення та будь-які людські можливості здійснювати діяльність, в тому числі і стосовно виконання для позивача будівельних робіт.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Поряд з цим, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Також, згідно з ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно п.198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відтак, право на віднесення сум податку на додану вартість виникає лише в разі придбання товару, що підтверджене податковими накладними.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 ПК України є податковим документом і одночасно відображаються у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Отже, якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими належними документами, платник податку несе відповідальність згідно Закону.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій га повинні відображати її зміст та обсяг. Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.95 № 88, господарські операції - це факти підприємницької діяльності та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 16 травня 2013 року по справі №К/9991/12153/11 зазначив, що господарський характер операцій у рамках податкового контролю має визначатися наявністю у платника ділової мети під час здійснення цих операцій на підставі аналізу перспективи отримання прибутку та об'єктивного встановлення розумної можливості позитивних змін економічного стану платника.

Відсутність у правочину самостійної ділової мети, відмінної від податкової економії, є доказом укладення правочину без наміру створити відповідні йому економічні наслідки; такий правочин укладається з метою незаконного отримання коштів з бюджету або ухилення від конституційного обов'язку зі сплати податків, тобто з ціллю, що суперечить інтересам держави. Правочин, укладений виключно з метою зниження податкового тягаря та без ділової мети, не відповідає основам правопорядку. Відтак, для об'єктивного встановлення характеру спірного правочину суду слід з'ясовувати дійсне волевиявлення сторін під час його укладання з врахуванням динаміки спірних правовідносин, тобто слід проаналізувати усе коло обставин, за яких виконання спірних робіт мало місце і було повністю виконано, включаючи практику, встановлену у взаємовідносинах між відповідачами, звичаї ділового обороту та наступну поведінку сторін.

Окрім цього, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 18 грудня 2013 року по справі №К/9991/65996/12 зазначає, що з'ясуванню підлягають і обставин щодо прояву платником розумної обережності при укладенні договорів з постачальниками. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

За матеріалами справи позивачем не надано жодного доказу чи вмотивованих пояснень стосовно того, які заходи він вживав для отримання інформації щодо добросовісності та господарської діяльності його контрагента.

Відповідно до умов укладеного договору між позивачем та ТзОВ «Укр Сервіс Груп», позивач мав би передавати контрагенту будівельні матеріали, які мали б використовуватись при виконанні будівельних робіт, в той же час, - позивачем не надано жодних доказів виконання цієї частини договірних зобов'язань.

Зокрема, не надано будь-яких доказів придбання підрядником необхідних будівельних матеріалів чи отримання їх від безпосереднього замовника, оскільки за матеріалами справи фактично відсутні документальні докази передачі будівельних матеріалів ТзОВ «Укр Сервіс Груп».

Поряд з цим, виходячи з хронометрії і обсягів начебто виконаних для позивача будівельних робіт та з врахуванням чисельності працюючих в ТзОВ «Укр Сервіс Груп», колегія суддів зазначає, що означені роботи мали б виконуватись впродовж 266 робочих днів, проте за актами виконаних робіт, такі були виконані за місяць без будь-якого обліку кількості та прізвищ виконавців, їх допуску до будівельного об'єкту, проведення інструктажів по техніці безпеки, відомостей осібного нарахування їм заробітної плати та проведення належних відрахувань до пенсійного фонду.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу і на неналежність первинних документів, які було надано позивачем до перевірки, а саме: - до перевірки надано акти приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) з тексту яких неможливо встановити чи ідентифікувати осіб які підписали такі документи, як від підрядника так і від замовника.

Відтак, враховуючи встановленні обставини справи та вимоги діючого законодавства, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнятті у відповідності до норм ПК України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку дійсним обставинам справи, не врахував всебічні вимоги чинного законодавства, а тому припустився хибного висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції по даній справі був зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності позивачем обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі №813/2930/16 - скасувати та винести нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді Р. М. Шавель
Н. В. Бруновська
Повний текст судового рішення виготовлено 03.07.2017 року