Справа № 822/1489/17
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1489/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року 12:43м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретаріБачку А.М.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 26 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Хмельницькій області), в якому просить скасувати податкове повідомлення рішення форми "С" № від 26 квітня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем з порушенням вимог законодавства та без урахування фактичних обставин.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, оцінивши їх в сукупності, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 27 січня 2017 року інспектором СЮП Шепетівського ВП Карась В.В. складено протокол "Про адміністративне правопорушення", яким зафіксовано вчинення ОСОБА_5, яка працює продавцем у кіоску "Тютюнові вироби", адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та яке полягає у реалізації тютюнових виробів неповнолітньому ОСОБА_6 2000 р.н.

Підпунктом 80.2.5. п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Працівниками відповідача на підставі наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області №581 від 05 квітня 2017 року та направлень на перевірку №667 та №668 від 05 квітня 2017 року, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, проведена фактична перевірка у кіоску "Тютюнові вироби", що розташований за адресою: м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні.

За результатами перевірки складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №23/21-01-40/НОМЕР_1 від 06 квітня 2017 року.

У зазначеному акті зазначено про факт реалізації 1 пачки сигарет "Style" червоне по ціні 18,00 грн. та вибиття касового чеку № від 06.04.2017 року.

Відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення форми "С" № від 26 квітня 2017 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) та/або пеню в сумі 6800,00 грн. за порушення п.2 ч.1 ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме за продаж тютюнового виробу особі, якій не виповнилося 18 років.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної ним виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (у редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно ст.15-3 Закону №481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років.

На імперативну заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років наголошував також і Верховний Суд України у постанові від 26 березня 2013 року у справі №21-48а13.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, суд вважає, що правовою підставою для застосування відповідних фінансових санкцій є встановлення факту порушення вимог ст.15-3 Закону №481/95-ВР. У даному випадку - факту продажу тютюнового виробу неповнолітній особі у кіоску, який належить позивачу.

Згідно п.5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно пунктів 1, 2, 5, 8 ч.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;

реалізовувати товари (надавати послуги) за умови наявності цінника на товар (меню, прейскуранта, тарифу на послугу, що надається) у грошовій одиниці України.

На підставі аналізу зазначених норм, суд вважає, що належним доказом встановлення факту продажу товару суб'єктом господарювання може бути розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий чек).

Всупереч зазначених норм, контролюючим органом не надано належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем порушення, за яке до позивача застосовано штрафні санкції згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, зокрема, контролюючим органом не надано фіскального чеку або іншого розрахункового документу, який би підтверджував факт продажу позивачем товару (пачки сигарет). Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення від 27 січня 2017 року, що став підставою для застосування штрафних санкцій, також не містить запису щодо видачі фіскального чеку.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення всупереч ст.265 КУпАП, не зроблено відповідного запису про складання протоколу особистого огляду і вилучення, як заходу, який забезпечує провадження в справі про адміністративне правопорушення. Натомість зазначено, що "речі, цінності, документи не вилучалися". Отже, відсутні належні докази вилучення тютюнового виробу у неповнолітнього.

Згідно постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року у справі №688/507/17, яка набрала законної сили 10 квітня 2017 року, скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Шепетівської міської ради про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП від 17 лютого 2017 року та встановлено, що трудовий договір між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладений та зареєстрований лише 07.03.2017 року, ОСОБА_5 прийнята на роботу продавцем товарів у ФОП ОСОБА_8 з 07.03.2017. На момент складення протоколу про адміністративне правопорушення позивач не була працівником, який реалізує тютюнові вироби у кіоску по АДРЕСА_1 Хмельницької області, в трудових відносинах із ФОП ОСОБА_8 не перебувала.

Частиною 1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд критично оцінює твердження відповідача щодо підтвердження факту продажу ОСОБА_5 пачки сигарет неповнолітньому ОСОБА_6

Згідно до ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України та прийняте без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а, відтак, є протиправним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч.1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, під час розгляду даної справи суд враховує положення ст.8 КАС України, згідно якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Нормами ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі "Vаstberga Taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, відтак, його слід скасувати.

Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Згідно квитанції №0.0.773073255 1 від 25 травня 2017 року, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3674-VI за подання фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абз.4 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Отже, ставка судового збору за подання даної позовної заяви становить 640,00 грн., які мають бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Водночас, п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст.94,158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області форми "С" № від 26 квітня 2017 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 ( шістсот сорок) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03 липня 2017 року , 10:30.

Суддя/підпис/О.П. Шевчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук