Справа № 804/6124/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2017 р. Справа № 804/6124/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача - представника відповідача - ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_5 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач, просить:
- стягнути судовий збір з відповідача.
Позивач вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, у звязку з тим, що не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо нарахування та сплати податку на майно.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначив, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року було запроваджено транспортний податок. Згідно з інформацією, отриманої від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість легкового автомобіля, що перебуває у власності позивача, (марки Land Rover) становить понад 1 033 500 грн. 00 коп. Тому такий автомобіль у 2016 році належав до об'єктів оподаткування транспортним податком.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 547335, ОСОБА_5 на праві власності належить легковий автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Судом встановлено, що відповідачем здійснений на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України розрахунок середньоринкової вартості легкового автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, 2015 року випуску, відповідно до якого вартість належного позивачу автомобіля складає 1 279 316,19 грн.
Крім того, судом встановлено, що позивачем проведено оцінку автомобіля ПП «Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім», відповідно до висновку якого ринкова вартість автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, 2015 року випуску, що на праві власності належить позивачу, складає 1 018 000,00 грн.
Вирішуючи спір по суті суд вважає за необхідне зазначити наступне.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким викладено в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України та введено новий місцевий податок на майно - транспортний податок.
Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Згідно до пп. 10.1.1 п. 10.1, п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України транспортний податок (який входить до структури податку на майно) належить до системи місцевих податків.
Місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Відповідно до пп. 267.1.1. п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.
З 01.01.2016 р. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 р. №909-VIII внесено зміни до обєкта оподаткування транспортним податком.
Згідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Відповідно до п. 267.4. ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно до пп. 12.3.4, пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 р. №909-VIII установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Рішенням Дніпропетровської міської ради VII скликання від 13.07.2016р. №7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» було, зокрема, встановлено об'єкт оподаткування, платників податків податку, податковий період, особливості оподаткування, інші обов'язкові елементи транспортного податку та плати за землю згідно зі ст.ст. 46-49, 267 ПК України.

Відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно до п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених КонституцієюУкраїни та законами України.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 24.12.2015 року №928 з 01.01.2016 р. мінімальна заробітна плата становить 1 378,00 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_5 є власником легкового автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З аналізу положень пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України вбачається, що обєктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Як вже зазначалося, з 01.01.2016 року мінімальна заробітна плата становила 1 378,00 грн. Тобто, 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) 2016 р., складає 1 033 500,00 грн.

Належний позивачу транспортний засіб є легковим автомобілем, використовується не більше пяти років.

Судом оглянуто автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, обємом двигуна 2993 см. куб., державний номер НОМЕР_1, 2015 року випуску, який належить позивачу та встановлено, що пробіг вказаного транспортного засобу становить 84 330 км., про що складено протокол огляду на місці речового доказу від 30.03.2017 року.

Відповідно до встановленого пробігу транспортного засобу, судом здійснено розрахунок середньоринкової вартості автомобіля на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України. Згідно розрахунку середньоринкова вартість транспортного засобу складає 1 279 316,16 грн., що є більшим ніж 1 033 500,00 грн.

Разом з тим, суд критично ставиться до наданого позивачем висновку про оцінку автомобіля, зробленого ПП «Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім», відповідно до якого ринкова вартість автомобіля, що на праві власності належить позивачу, складає 1 018 000,00 грн., оскільки даний висновок зроблений ПП «Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім», яке не є центральним органом виконавчої влади, на який покладено повноваження з даного розрахунку та розрахований не за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, крім того даний висновок не містить інформації про перебіг автомобіля, який є визначальним для встановлення вартості автомобіля.

Таким чином, легковий автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_5 є обєктом оподаткування транспортним податком, оскільки відповідає вимогам, встановленим пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, тому що транспортний засіб є легковим автомобілем, використовується не більше пяти років, середньоринкова вартість автомобіля становить більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто більше 1 033 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи викладене, а також те, що транспортний засіб позивача належав до об'єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваного рішення відповідача. У звязку з цим суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо судового збору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення, ухвалене на користь сторони субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У звязку з чим, судові витрати, понесені ОСОБА_5, не повертаються.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1