Справа № 814/2519/16
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2519/16

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 28 вересня 2016 року № 000143/11-40.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, ДФС подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень на перевірку від 25 серпня 2016 року фахівцями Головного управління ДФС у Миколаївській області 26 серпня 2016 року проведена фактична перевірка магазину, що належить позивачці, результати якої оформлені актом від 26 серпня 2016 року № 0178/14/29/14/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон), а саме: здійснення продажу пива на розлив для споживання на місці суб'єктом господарювання, який не має статусу підприємства громадського харчування.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 28 вересня 2016 року № 000143/11-40, яким до позивачки застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн..

Винесення вказаного рішення і стало підставою для звернення ФОП з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, приписами ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Водночас відповідач не довів суду наявність у діях позивачки складу правопорушення, передбаченого ст.15-3 Закону , а відтак і законність рішення від 28 вересня 2016 року № 000143/11-40.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.6 ст.15-3 Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Положеннями ст.17 Закону передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів за порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

З аналізу наведених положень можна дійти висновку, що відповідальність за ст.17 Закону передбачена, зокрема, за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб'єктами, які не мають статусу суб'єктів господарювання громадського харчування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка зареєстрована як фізична особа-підприємець 11 січня 2014 року та здійснює підприємницьку діяльність за видами економічної діяльності (КВЕД): 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Роздрібну торгівлю алкогольними напоями здійснює на підставі ліцензії № 143292 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, виданої Головним управління ДФС у Миколаївській області, зі строком дії з 09 липня 2016 року по 08 липня 2017 року. У додатку до ліцензії місцем торгівлі зазначено магазин Південний, за адресою м.Баштанка, вул.О.Сизоненко, б.166.

Приймаючи спірне рішення відповідач зазначив, що ФОП було здійснено продаж алкогольних напоїв на розлив з метою споживання на місці без отримання вказаним ФОП відповідного статусу субєкта господарювання громадського харчування.

Положеннями ч.1 та 2 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, на підтвердження власної правової позиції та всупереч вказаним положенням КАС України працівниками ДФС не було надано жодних належних та достатніх доказів, окрім фіскального чеку на придбання пива кегового, який, втім, підтверджує факт продажу алкогольного напою (на що ФОП має право), а не безпосереднього споживання придбаного алкоголю, які б свідчили про створення позивачем умов для споживання алкогольних напоїв на місці придбання та/або продаж таких напоїв з безпосередньою метою (можливістю) споживання алкогольних напоїв на місці.

На думку колегії суддів, зазначені обставини (щодо відсутності доказів споживання проданих позивачкою алкогольних напоїв на місті, в тому числі доказів наявності певного обладнання для забезпечення можливості такого споживання) свідчать про безпідставність притягнення позивачки до відповідальності та винесення ДФС спірного рішення.

З огляду на зазначені обставини суд апеляційної інстанції не приймає до уваги і посилання ДФС на наявність біля магазину ФОП столів для споживання алкогольних напоїв на місці, оскільки, відповідачем не було жодним чином підтверджено вказані посилання, натомість, представником ФОП в суді апеляційної інстанції було зазначено, що відповідні столи для споживання були встановлені вже після перевірки та отримання ФОП статусу субєкта господарювання громадського харчування, що жодним чином не було спростовано відповідачем, представники якого взагалі не з`явились в судове засідання.

Отже, приймаючи до уваги наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 28 вересня 2016 року № 000143/11-40 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: ОСОБА_4
Суддя: Суддя: ОСОБА_5 ОСОБА_2