Справа № 817/2375/16
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2017 р.Р і в н еСправа №817/2375/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідача: представник ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи підприємця ОСОБА_2
до Управління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т АН О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови від 08.12.2016 №000136.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийнята оспорювана постанова, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству, оскільки позивача притягнуто до відповідальності за порушення, яке він не вчиняв. Вважає, що підстав для прийняття оспорюваної постанови у відповідача не було, адже штрафні санкції, за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю), застосовуються у разі невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства.

Позивач у судове засідання не прибув, у поданому суду клопотанні просив розглянути справу за відсутності представника.

Відповідач, Управління Держпраці у Рівненській області, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснила, що оспорювана постанова прийнята за наслідками проведеної позапланової перевірки дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства про працю та загальнообов'язкового державного соціального страхування, в ході якої уповноваженим представником відповідача виявлено порушення трудових відносин, зокрема, при прийнятті працівників на роботу встановлювався випробувальний безоплатний період у вигляді стажування, що є порушенням норм трудового законодавства. Прийнята на виконання вимог ст.265 КЗпП України та за наявності у органу державного нагляду (контролю) права застосовувати до суб'єкта господарювання штрафних санкцій за невиконання вимог законодавства про працю не залежно від усунення, чи не усунення порушень таким суб'єктом. Таким чином, оспорювана постанова є такою, що прийнята на підставі чинного законодавства. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. порушень таким суб'єктом. Таким чином, оспорювана постанова є такою, що прийнята на підставі чинного законодавства. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період з 31.10.2016 по 03.11.2016, на підставі наказу від 12.10.2016 №602 та направлення від 12.10.2016 №685-Н/01-26, державним інспектором праці Управлінням Держпраці у Рівненській області ОСОБА_3 проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) з питань додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за наслідками якої складено акт від 03.11.2016 №37А/04-7 (а.а.с.12-15, 65).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки державним інспектором праці встановлено, що в порушення вимог ч.1 ст.21 КЗпП України, ФОП ОСОБА_2 не виконав зобов'язання виплачувати працівникам заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені трудовим договором, а саме, згідно з наказом від 15.06.2016 №1 працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 прийняті до ФОП ОСОБА_2 з 16.06.2016 на посаду охоронника. Пунктом 2 наказу від 15.06.2016 №1, вище вказаним працівникам встановлено проведення стажування на період з 16.06.2016 по 30.06.2016 безоплатно. До виконання посадових обов'язків вищевказані працівники приступили з 01.07.2016 (п.3 наказу від 15.06.2016 №1).

З метою усунення виявлених порушень державним інспектором праці ОСОБА_3 винесено припис від 03.11.2016 №22П/04-7/37А, яким ФОП ОСОБА_2 приписано не допускати порушення вимог ч.1 ст.21 КЗпП України, враховувати положення ст.201 та 204 КЗпП України в подальшій роботі, та в термін до 03.12.2016 письмово проінформувати про виконання припису Управління Держпраці у Рівненській області (а.с.16).

Повідомленням Управління Держпраці у Рівненській області від 14.11.2016 №14-14/3046 позивача проінформовано про розгляд справи щодо накладення штрафу об 11:00год. 29.11.2016 (а.с.17). У зв'язку з чим позивачем було подано до Управління Держпраці у Рівненській області пояснення з проханням не застосовувати штрафні санкції (а.с.18).

За результатами розгляду вказаної справи заступником начальника Управління Держпраці у Рівненській області Карпюк Н.П., відповідно до вимог абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України, винесено постанову від 08.12.2016 №000136 про накладення штрафу в сумі 1450,00грн., примірник якої надіслано позивачу листом від 12.12.2016 №14-14/3436 (а.а.с.19-20).

Вважаючи оспорювану постанову відповідача протиправною, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці) (п.1).

Згідно з п.7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території Рівненської області є Управління Держпраці у Рівненській області.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставою для проведення позапланового заходу є, зокрема, обґрунтоване звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідно до положень ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

Разом з тим, положеннями ст.7 Закону №877-V встановлено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт (ч.6).

Як вбачається з акта перевірки від 03.11.2016 №37А/04-7 (а.а.с.13-15), в ході перевірки відповідачем встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність в сфері приватних охоронних служб та використовує найману працю 23 працівників на підставі трудових договорів. Трудові договори з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були укладені 16.06.2016 за відповідними заявами (а.а.с.53-64) на підставі наказу від 15.06.2016 №1 (а.с.52). Згідно з яким, зазначені особи прийняті на посаду охоронника з безоплатним стажувальним періодом з 16.06.2016 по 30.06.2016, та приступають до виконання своїх обов'язків з 01.07.2016.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, вимогами статей 21, 23, 24, 26 КЗпП України не передбачена умова проходження стажування особою, яка має намір реалізувати свої здібності до праці шляхом укладення трудового договору.

Стаття 29 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI визначає стажування, як період роботи, у якому передбачено використання освітнього компонента. Метою стажування є набуття досвіду з виконання професійних завдань та обов'язків, удосконалення професійних знань, умінь та навичок, вивчення та засвоєння нових технологій, техніки, набуття додаткових компетенцій. Для безробітних може бути організовано стажування - як різновид підвищення кваліфікації робітників і фахівців з вищою освітою з метою засвоєння особою кращого вітчизняного чи зарубіжного досвіду, набуття практичних умінь і навичок щодо виконання обов'язків на займаній посаді або на посаді, на яку претендує безробітний (ст.35).

Відтак, стажування, в розумінні трудового законодавства, є навчанням, адаптацією до професійних навичок, роботи.

Статтею 204 КЗпП України передбачено, що теоретичні заняття і виробниче навчання при підготовці нових робітників безпосередньо на виробництві шляхом індивідуального, бригадного і курсового навчання провадяться в межах робочого часу, встановленого законодавством про працю для працівників відповідних віку, професій і виробництв.

Суд погоджується з посиланнями представника Управління Держпраці у Рівненській області на те, що встановлення працівникові випробувального безоплатного періоду у вигляді стажування є порушенням норм трудового законодавства, проте в ході проведення перевірки відповідачем залишено поза увагою наказ ФОП ОСОБА_2 від 16.06.2016 №1/В (а.с.22). Згідно з яким ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, на підставі заяв та у зв'язку із сімейними обставинами (а.а.с.23-25), надано відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 15 календарних днів з 16.06.2016 по 30.06.2016 із забезпеченням виконання вимог наказу від 15.06.2016 №1.

Таким чином, прийняття позивачем наказу від 16.06.2016 №1/В саме по собі виключило безоплатність такого стажування, оскільки вищевказані працівники, на виконання п.3 наказу від 15.06.2016 №1, приступили до виконання своїх посадових обов'язків 01.07.2016, а тому проведення їх стажування у період з 01.07.2016 по 15.07.2016 набуло статусу виробничого навчання в робочий час, передбаченого ст.204 КЗпП України.

Відповідно до положень ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно з постановою від 08.12.2016 №000136 (а.с.20), до позивача застосовано штраф в сумі 1450,00грн. на підставі абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Абзацом 6 частини 2 статті 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

З акта перевірки не вбачається недопуску ФОП ОСОБА_2 до перевірки представників Управління Держпраці у Рівненській області. Не знайшов свого підтвердження факт такого недопуску і в матеріалах справи.

Таким чином, відповідач притягнув позивача до відповідальності за порушення, яке він не вчиняв, а відтак така постанова прийнята поза межами чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки таке рішення прийняте Управлінням Держпраці у Рівненській області за відсутності підстав та з порушенням вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що Управлінням Держпраці у Рівненській області, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності прийняття оспорюваної постанови, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 08.12.2016 №000136.

Присудити на користь позивача фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області судовий збір в сумі 551,20грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щербаков В.В.