Справа № 808/1052/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року 11:55Справа № 808/1052/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Печерикиної А.О. та представників

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про визнання протиправними та скасування припису, постанови, наказу та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі позивач або ФОП ОСОБА_3К.), звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі відповідач або Інспекція), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, винесений Інспекцією 22.03.2017 відносно ФОП ОСОБА_3;

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 3/648 від 11.04.2017 винесену Інспекцією відносно ФОП ОСОБА_3;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Інспекції № 28-СК від 03.04.2017 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ДП 72 від 06.03.2015»;

- зобов'язати Інспекцію поновити реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ДП 72 від 06.03.2015 з будівництва по проекту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185-б в м.Синельникове Дніпропетровської області» - замовник ФОП ОСОБА_3;

- зобов'язати Інспекцію направити до Державної архітектурно-будівельної інспекції України повідомлення про поновлення реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № ДП 72 від 06.03.2015 з будівництва по проекту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185-б в м.Синельникове Дніпропетровської області» для внесення Держбудінспекцією відповідного запису про реєстрацію вищезазначеної декларації до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.03.2017 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 був складений протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

22.03.2017 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 виданий припис, яким вимагається з 22.03.2017 зупинити виконання будівельних робіт на обєкті: ОСОБА_5 по проекту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185-б в м. Синельникове Дніпропетровської області».

11.04.2017 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесена постанова №3/648 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою постановлено визнати позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накласти штраф у сумі 144000,00 грн.

Відповідачем було скасовано реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт №ДП 72 від 06.03.2015 наказом №28-СК від 03.04.2017.

Підставою для винесення вказаних вище рішень є акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, складений 22.03.2017 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_4

11.04.2017 відповідачем було відмовлено позивачу у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт по обєкту «ОСОБА_5 по проекту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вулиці Леніна, 185-б в м. Синельникове Дніпропетровської області», в якій були враховані зміни.

Вважаючи зазначені протокол, припис, акт, постанову та наказ протиправними позивач звернувся до суду із цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, зокрема зазначивши, що позивачем всі підготовчі та будівельні роботи були виконані із додержанням вимог державних будівельних норм України та чинного законодавства. Позивач вважає, що перевірка проведена відповідачем поза строком, визначеним Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №533 (далі Порядок №533), а також поза строками визначеними відповідним судовим рішенням. Зазначив, що всупереч вимогам Порядку №533 протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності був складений 20.03.2017, при цьому в додатках до цього протоколу зазначений акт перевірки від 22.03.2017 та припис від 22.03.2017, що свідчить про недостовірність складених документів.

Представник позивача зазначив про відсутність у відповідача правових підстав для проведення перевірки, оскільки приймаючи ухвалу від 27.01.2017 у справі №191/5041/17 слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області вийшов за межі своїх повноважень.

Зазначив, що в декларації про початок виконання будівельних робіт №ДП72 від 06.03.2015 позивачем була не відображена інформація про земельну ділянку, що на думку представника є неповнотою даних, а не поданням недостовірної інформації.

Всупереч вимогам законодавства відповідачем не було надано позивачу для ознайомлення та підписання акт перевірки, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис, зазначені документи отримані позивачем 03.04.2017 засобами поштового звязку. Подана на усунення виявленої помилки декларація, за формою додатку 8 до Порядку №533, не була врахована відповідачем під час прийняття оскаржуваних рішень. Позивач вважає, що оскаржувані припис, постанова та наказ не відповідають критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, що у сукупності свідчить про відсутність підстав для скасування реєстрації декларації №ДП 72 від 06.03.2015 про початок виконання будівельних робіт та накладення штрафу на позивача.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, щов даному випадку позапланова перевірка проводилась на підставі наказу №7П від 24.02.2017, який був виданий на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2017 у справі №191/5041/17. Зазначена підстава є самостійною та не обмежена будь-якими строками. Зазначає, що під час реєстрації декларації про початок будівельних робіт відповідач перевіряє лише повноту даних в цій декларації, а не їх достовірність. Під час перевірки відповідачем було встановлено, що в декларації про початок будівельних робіт позивачем зазначено, що відомості щодо земельної ділянки не зазначаються: у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані. Проте, проектною документацією передбачено та фактично виконано влаштування фундаментів під балкон (ряд В-Г; лист 4 МРТ 36.2014-АС) , що свідчить про зміну зовнішніх геометричних розмірів будівлі та забудову земельної ділянки. З наведеного відповідачем встановлено, що позивачем наведені недостовірні дані, що є підставою вважати обєкт «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185б в м. Синельникове, Дніпропетровської області» самочинним будівництвом, оскільки він будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Зазначає, що ним вчиненні дії та прийняті рішення у відповідності із вимогами чинного законодавства, при цьому викладені позивачем у декларації №ДП 72 від 03.04.2015 відомості щодо земельної ділянки є саме недостовірними даними, а не опискою, друкарською, граматичною чи арифметичною помилкою. Відповідач заперечує доводи позивача про те, що у нього виникло право користування земельною ділянкою під обєктом «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185б в м. Синельникове, Дніпропетровської області» на підставі попередніх договорів оренди земельної ділянки №29 від 16.09.2014 та №5 від 25.02.2016, оскільки зазначені договори не пройшли державну реєстрацію у відповідності із вимогами чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав пояснення викладені у письмових запереченнях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Синельниківський ресорний завод» та ОСОБА_3 і ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлової будівлі гуртожитку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Леніна, буд. 185-б. Право спільної часткової власності за зазначеним договором перейшло до ОСОБА_3 і ОСОБА_6. Зазначене майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0836 га, яка перебувала у користуванні ПАТ «Синельниківський ресорний завод» на підставі договору оренди земельної ділянки №12/44/01 від 21.03.2006, укладеного між ПАТ «Синельниківський ресорний завод» та Синельниківською міською радою (а.с. 141-142).

На виконання умов пп. 3.1.3 зазначеного договору купівлі-продажу, ПАТ «Синельниківський ресорний завод» відмовилося від подальшого користування земельною ділянкою та розірвало договір оренди земельної ділянки №12/44/01 від 21.03.2006. З наявної в матеріалах справи (а.с. 198) копії листа виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 15.06.2017 №01-15/2040 судом встановлено, що зазначений договір оренди припинено 30.09.2014.

16.09.2014, на підставі рішень Синельниківської міської ради від 10.12.2014 №868-47/VI «Про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3К.» та від 31.01.2011 №44-5/V «Про Положення про врегулювання земельних відносин до моменту укладання договору оренди земельної ділянки», між Синельниківською міською радою та позивачем був укладений попередній договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться по вулиці Леніна, 185-б в м. Синельникове Дніпропетровської області, для обслуговування нежитлової будівлі гуртожитку, за рахунок земель, які знаходились в оренді у ПАТ «Синельниківський ресорний завод» площею 0,0836 га (а.с. 143-146). Цей договір було зареєстровано у відділі комунального майна та земельних відносин управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради 16.09.2014 за №29.

27.04.2015 на підставі рішень Синельниківської міської ради від 10.12.2014 №868-47/VI «Про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3К.» та від 31.01.2011 №44-5/V «Про Положення про врегулювання земельних відносин до моменту укладання договору оренди земельної ділянки», між Синельниківською міською радою та позивачем був укладений попередній договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться по вулиці Леніна, 185-б в м. Синельникове Дніпропетровської області, для обслуговування нежитлової будівлі гуртожитку, за рахунок земель, які знаходились в оренді у ПАТ «Синельниківський ресорний завод» площею 0,0836 га (а.с. 147-151). Цей договір було зареєстровано у відділі комунального майна та земельних відносин управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради 27.04.2015 за №29.

З наявної в матеріалах справи (а.с. 198) копії листа виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 15.06.2017 №01-15/2040 судом встановлено, що між Синельниківською міською радою та позивачем укладалось ще два попередніх договори оренди зазначеної земельної ділянки від 25.02.2016 та від 03.04.2017. Строк дії кожного з попередніх договорів становив 11 місяців з моменту його підписання.

06.03.2015 відповідачем за №ДП72 була зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт, подана позивачем, де в розділі відомостей про земельну ділянку позивачем у друкарський спосіб було зазначено: «Відомості щодо земельної ділянки не зазначаються: у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані» (а.с. 29-32, 119-122).

27.01.2017 у справі №191/5041/16-к слідчим суддею Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.09.2016 за №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, за результатами розгляду клопотання представника органу досудового розслідування було постановлено ухвалу (а.с. 59-63, 101-104), якою надано дозвіл на проведення у зазначеному кримінальному провадженні перевірки дотримання вимог архітектурного законодавства України під час виконання будівельних робіт позивачем ОСОБА_5 по проекту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185б в м. Синельникове, Дніпропетровської області». Проведення зазначеної перевірки доручене фахівцям відповідача щодо додержання вимог містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва обєктів нерухомості. Термін проведення перевірки визначений тривалістю 15 робочих дні.

Листом від 31.01.2017 старший слідчий СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області направив відповідачу для виконання копію зазначеного судового рішення.

24.02.2017 на підставі наказу №7П від 24.02.2017 та ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2017 відповідачем було видане головному інспектору будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 направлення №23 для проведення позапланової перевірки позивача (а.с. 21, 99-100). Строк дії направлення визначений з 14 по 20 березня 2017 року, який було продовжено з 20 по 22.03.2017.

22.03.2017 був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, яким було встановлено, що позивачем порушено вимоги законодавства будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме наведено недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт «ОСОБА_5 по проекту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185б в м. Синельникове, Дніпропетровської області» від 06.03.2015 №ДП 72, а саме: у декларації замовником будівництва зазначено, що відомості щодо земельної ділянки не зазначаються: у разі реконструкції, реставрації або капітальному ремонті обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані, але проектною документацією передбачено та фактично виконано влаштування фундаментів під балкон (ряд В-Г; лист 4, МРТ 36.2014-АС), що є порушенням ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 25-26, 105-106). Як зазначено в акті, позивач відмовився від його підписання та отримання.

Того ж дня, 22.03.2017, відповідачем були складені:

- припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, яким від позивача вимагається усунути порушення згідно чинного законодавства, а саме: з 22.03.2017 зупинити виконання будівельних робіт на обєкті: ОСОБА_5 по проекту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вул. Леніна, 185б в м. Синельникове, Дніпропетровської області» (а.с. 27, 110). В приписі зазначено, що позивач відмовився від його отримання;

- протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, складений у присутності позивача, яким визначено, що відповідальність за виявлене правопорушення передбачена абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності», розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності призначене на 10-00 год. 03.04.2017 у приміщенні відповідача. В протоколі зазначено, що позивач відмовився від його підпису (а.с. 22-23, 107-109). В наданій відповідачем суду копії цього акту інформація про дату його складання виправлена з 20.03.2017 на 22.03.2017, що засвідчено підписом посадової особи відповідача та його печаткою.

Примірники зазначених вище документів, складених відповідачем 22.03.2017, позивач отримав 03.04.2017, що підтверджується інформацією з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» (а.с. 45) та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 111).

06.04.2017 позивачем через Центр надання адміністративних послуг м.Дніпра була подана на імя відповідача заява відповідно до ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 14 Порядку виконання підготовчих робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011 «Про деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт» , до якої був доданий один примірник зареєстрованої декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані та два примірники декларації, в якій враховані зміни, про що складено відповідний опис (а.с. 39).

03.04.2017 позивач звернувся до відповідача із електронним листом, в якому просив відкласти розгляд справи про правопорушення в сфері містобудівної діяльності на 06.04.2017 або пізніше, оскільки матеріали справи отримані ним лише 03.04.2017. Крім того, позивач просив повідомити про дату слухання справи засобами електронної пошти (а.с. 113).

06.04.2017 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про відкладення розгляду справи про правопорушення в сфері містобудівної діяльності на 11.04.2017 на 11-00 (а.с. 112, 155).

Розгляд справи про правопорушення в сфері містобудівної діяльності двічі відкладався на 06.04.2017 та на 11.04.2017 (а.с. 114, 115, 153, 154).

Рішенням головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільним документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 03.04.2017 №28-СК танаказом відповідача від 03.04.2017 №28-Н було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 06.03.2015 №ДП72, замовник позивач (а.с. 125, 124).

Листом від 11.04.2017 №ДП82 відповідач поінформував позивача про те, що за наслідками розгляду декларації позивача про початок виконання будівельних робіт по обєкту «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вулиці Леніна, 185-б в м. Синельникове Дніпропетровської області», у відповідача відсутні підстави для її реєстрації та включення до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, оскільки замовником не виконані наступні вимоги Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011:

а) заява про внесення змін заповнена неналежним чином: на кожній сторінці заяви замовником не проставлено підпис, не підкреслено в яку саме декларацію вносяться зміни (про початок виконання підготовчих/будівельних робіт), наведені зміни в заяві стосовно правовстановлюючих документів на земельну ділянку не є технічною помилкою відповідно до Порядку (технічна помилка описка, друкарська, граматична, арифметична помилка);

б) декларацію про початок виконання будівельних робіт, в які враховано зміни, не може бути розглянута, оскільки вона заповнена на за формою додатку 5 до Порядку.

Крім того, позивача було поінформовано про те, що реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, в якій виявлено недостовірні відомості, ДП №72 від 06.03.2015 скасована наказом відповідача №28-СК від 03.04.2017 (а.с. 28, 134, 154).

11.04.2017 відповідачем, в присутності позивача, була прийнята постанова №3/648 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким на позивача накладений штраф відповідно до абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» у сумі 144000 грн. (а.с. 24, 123, 156-157).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо підстав для проведення перевірки.

Судом встановлено, що позапланова перевірка позивача була проведена відповідачем на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2017 у справі №191/5041/16-к, постановленої в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.09.2016 за №0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

За приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ст. 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, які повинні вирішуватися в межах кримінального судочинства, відповідно адміністративний суд не повноважний надавати оцінку судовим рішенням, прийнятим в межах кримінального судочинства, встановлювати наявність чи відсутність підстав для прийняття таких рішень та межі компетенції суду, який постановив рішення у відповідному кримінальному провадженні.

В силу вимог чинного законодавства України судове рішення, прийняте в межах певних судових процедур, може бути оскаржене в апеляційному та касаційному (у визначених законом випадках) порядку на підставі норм відповідного процесуального кодексу.

Судом з пояснень представника позивача встановлено, що ухвала слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2017 у справі №191/5041/16-к жодною особою не оскаржувалась, звернень щодо її розяснення від позивача не надходило.

За приписами ст. 12 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ (чергового) З'їзду суддів України від 22.02.2013, суддя не може робити публічних заяв, коментувати в засобах масової інформації справи, які перебувають у провадженні суду, та піддавати сумніву судові рішення, що набрали законної сили.

Відтак, суд відхиляє, як недоведені, твердження представника позивача про відсутність у слідчого судді повноважень для постановлення ухвали від 27.01.2017 у справі №191/5041/16-к, про нечіткість чи незрозумілість цього судового рішення, а відтак і про відсутність у відповідача права на проведення позачергової перевірки позивача на підставі зазначеного судового рішення.

Щодо твердження позивача про порушення відповідачем строків проведення перевірки, суд зазначає наступне.

За приписами п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, крім іншого, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Аналогічна норма міститься в ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI.

Відтак, суд відхиляє, як необґрунтоване твердження позивача про те, що позапланова перевірка могла бути проведена лише протягом трьох місяців з дня подання декларації про початок виконання будівельних робіт.

Як встановлено судом ухвалою слідчого судді від 27.01.2017 у справі №191/5041/16-к визначена тривалість проведення перевірки 15 робочих днів.

Разом з тим, за приписами п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Судом встановлено, що тривалість проведення перевірки становила 5 робочих дні з 14 по 20 березня 2017 року (18 та 19 березня 2017 року припали на вихідні дні), який було продовжено з 20 по 22.03.2017 на 2 дні, про що зазначено на зворотному боці направлення про проведення перевірки.

Відтак, судом не встановлене порушення відповідачем строків проведення позапланової перевірки позивача.

Щодо встановлених під час перевірки фактів, суд зазначає наступне.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним в декларації про початок будівельних робіт № ДП72 від 06.03.2015 не було зазначено недостовірні відомості, а допущена помилка (за текстом позову) чи неповно відображені відомості про земельну ділянку (за змістом пояснень представника позивача), при цьому позивачем не заперечується факт збільшення площі фундаменту під реконструйованою будівлею як в проекті, так і фактично.

Судом встановлено, що ще на стадії проектування позивачу було достовірно відомо про запроектовану зміну зовнішніх геометричних розмірів фундаментів під будівлею, яка реконструюється, оскільки згідно затвердженого наказом позивача від 12.11.2014 №30 (а.с. 175) проекту МРТ 36.2014 «Реконструкція гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок по вулиці Леніна, 185-б в м. Синельникове Дніпропетровської області», розробленого ПП «Мертель», передбачалось виконання фундаментів під балкон (ряд (або вісь) В-Г, лист 4, МРТ 36.2014-АС) (а.с. 176-179).

Відтак, викладена позивачем в машинописний спосіб в декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрована відповідачем 06.03.2015 за №ДП72, та засвідчена власним підписом позивача, інформація щодо земельної ділянки для будівництва (стор. 2 декларації, а.с. 186), а саме фраза: «Відомості щодо земельної ділянки не зазначаються: у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту обєктів будівництва без зміни зовнішніх розмірів фундаментів у плані» - є недостовірною, а не помилкою, як про це зазначає позивач у позові.

При цьому позивач під час складання зазначеної декларації безпідставно скористався нормою ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI.

Щодо посилання представника позивача на те, що позивач набув право користування земельною ділянкою під реконструйованою будівлею за попереднім договором оренди цієї земельної ділянки, суд зазначає неступне.

Земельний кодекс України не містить поняття попередній договір, такий вид договорів передбачений Цивільним (ст. 635) та Господарським (ст. 182) кодексами України.

За приписами ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 ГК України за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

Отже, попередній договір передбачає лише одне зобовязання зобовязання укласти в майбутньому основний договір на умовах визначених в попередньому договорі.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, право оренди земельної ділянки виникає на підставі договору оренди з моменту державної реєстрації такого права.

За приписами ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ від 03.03.2004 № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі»).

Частинами 1 та 2 статті 15 зазначеного Закону в редакції, яка була чинною в момент укладання попереднього договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014, а так само чинній на момент реєстрації декларації позивача про початок виконання будівельних робіт 06.03.2015 за №ДП72, було визначено, що істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін;

умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Крім того, частиною 4 статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка була чинною в момент укладання попереднього договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014, а так само чинній на момент реєстрації декларації позивача про початок виконання будівельних робіт 06.03.2015 за №ДП72, визначалось, що невід'ємною частиною договору оренди землі є:

план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;

кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

акт приймання-передачі об'єкта оренди;

проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Надана суду копія попереднього договору оренди земельної ділянки від 16.09.2014 за своєю правовою природою не є договором оренди, тобто не є документом, який посвідчує право позивача на використання земельної ділянки, на якій розташований реконструйований обєкт, оскільки не містить усіх істотних умов та всіх невідємних частин, які передбачались законодавством в момент укладання цього попереднього договору.

Крім того, в правовій природі відсутнє рішення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про передачу позивачу в оренду зазначеної земельної ділянки, а відтак, за відсутності такого рішення міськради, договір оренди земельної ділянки не може бути укладений.

Також, інші попередні договори оренди земельної ділянки, які укладались між Синельниківською міською радою та позивачем так само не є договорами оренди земельної ділянки, оскільки не містять усіх істотних умов, які повинні визначатися у договорі оренди земельної ділянки відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в чинній редакції (в них не зазначений кадастровий номер земельної ділянки), а так само ці договори не містять всіх невідємних частин, зазначених в п. 48 попередніх договорів.

Отже, за відсутності документу, що посвідчує право користування позивачем земельною ділянкою, на якій розташований реконструйований обєкт, зазначення ним в декларації про початок виконання будівельних робіт інформації про попередні договори оренди земельної ділянки суд вважає безпідставним, а тому твердження представника позивача про неповне відображення позивачем в декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованій відповідачем 06.03.2015, інформації щодо земельної ділянки суд так само вважає безпідставним. Тому суд відхиляє доводи позивача щодо неприйняття відповідачем 11.04.2017 декларації про початок виконання будівельних робіт, яка містила змінені дані щодо земельної ділянки, а саме посилання на попередні договори оренди земельної ділянки.

Відтак, судом встановлений факт відображення позивачем в декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованій відповідачем 06.03.2015 за №ДП72, недостовірних відомостей щодо земельної ділянки, на якій позивачем проводились будівельні роботи.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VIпосадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;видавати обовязкові для виконання приписи щодо:а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності обєкта будівництва проектній документації на будівництво такого обєкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Оскільки позивач під час складання декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої відповідачем 06.03.2015 за №ДП72, безпідставно скористався нормою ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, відобразив недостовірну інформацію щодо земельної ділянки, на якій розташований обєкт, що реконструюється, то відповідач прийняв правомірне рішення про скасування реєстрації зазначеної декларації.

Крім того, за приписами ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

За приписами абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах III категорії складності - у розмірі дев'яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР штраф може бути накладено на суб'єктів містобудуванняпротягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але непізніш як через три роки з дня його вчинення.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР справи про правопорушення, передбачені цим Законом,розглядаютьсяцентральним органом виконавчої влади, що реалізує державнуполітику з питань державного архітектурно-будівельного контролю танагляду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначенихЗаконом України "Про регулювання містобудівної діяльності", маютьправо від іменіорганів державного архітектурно-будівельного контролю танагляду - головні інспектори будівельного нагляду в АвтономнійРеспубліці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Судом встановлено, що постанову №3/648 від 11.04.2017 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності прийняв головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області ОСОБА_4

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР визначено, що порядок накладення штрафів за правопорушення у сферімістобудівної діяльності визначається КабінетомМіністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244 затверджений Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Судом не встановлено порушень вимог Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності під час прийняття постанови №3/648 від 11.04.2017 про накладення на позивача штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних рішень та дій відповідача, а відтак, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко