Справа № 814/984/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

05 липня 2017 року Справа № 814/984/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

провизнання незаконним та скасування наказу від 10.05.2017 р. № 98, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУНП) про визнання незаконним та скасування наказу від 10.05.2017 р. № 98 о/с в частині звільнення позивача з посади, зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділу Інгульського відділу поліції ГУНП, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач не запропонував їй жодної посади в постійних штатах ГУНП. Посада, яку займала позивач до звільнення, не скорочувалась та не реорганізовувалась.

Відповідач подав письмові заперечення, в яких зазначив про необґрунтованість позовних вимог та правомірність наказу про звільнення, оскільки позивач не отримала позитивного рішення за результатами атестування, а відтак не пройшла добір на вакантну посаду постійного штату. На виконання постанови суду від 08.02.2017 р. по справі № 814/631/16 ОСОБА_1 було поновлено на посаді тимчасового штату. У зв'язку з організаційно-штатними змінами в ГУНП займану позивачем посаду скорочено та на виконання вимог ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580) позивача попереджено за два місяці про її подальше майбутнє звільнення. Питання щодо призначення під час скорочення особи на іншу посаду є правом керівника та під час прийняття рішення керівником було взято до уваги досвід попередньої роботи, виконання службових обов'язків та як наслідок не прийнято позитивного рішення.

За клопотанням позивача справу розглянуто в порядку письмового провадження

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

З квітня 2007 р. позивач проходила службу в органах внутрішніх справ. Наказом відповідача від 17.03.2016 р. № 44 о/с її було звільнено зі служби через службову невідповідність. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 р. по справі № 814/631/16, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 р., наказ відповідача від 17.03.2016 р. № 44 о/с визнано протиправним та скасовано, а позивача поновлено на посаді старшого слідчого Ленінського відділу поліції ГУНП.

На виконання рішення суду наказом від 06.03.2017 р. № 51 о/с позивача поновлено на посаді. 10.03.2017 р. ОСОБА_1 попереджено під підпис про можливе наступне звільнення зі служби в поліції.

Наказом від 10.05.2017 р. № 98 о/с позивача звільнено з посади старшого слідчого Ленінського відділу поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону № 580 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що порушує її права та охоронювані законом інтереси, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою ст. 19 Конституції України зобов'язано органи державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Як зазначив відповідач у запереченнях на позовну заяву, наказами голови Національної поліції України від 28.04.2016 р. № 360 дск "Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області" та т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 31.05.2016 р. № 440 дск "Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області" були скасовані всі тимчасові штати ГУНП та скорочені всі посади, у тому числі й посада, яку обіймала до звільнення позивач, і оголошені постійні штати Головного управління Національної поліції.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в новому штатному розкладі було затверджено штат у кількості 3333 штатні одиниці, з яких 350 штатних одиниць старших слідчих середнього складу поліції. Станом на 01.05.2017 р. було 14 вакансій на посаду, відповідну посаді позивача до звільнення.

Таким чином, суд приходить висновку, що в структурі ГУНП відбулась реорганізація, при цьому штат управління не скоротився, посаду, яку обіймала позивач, не було скорочено.

Як вбачається з матеріалів справи, звільнення позивача зі служби в поліції проведено відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону № 580.

За загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 р. по справі № 21-8а15. Порядок звільнення працівника через скорочення штатів не визначений спеціальним законом, тому суд до даних правовідносин застосовує загальні положення норм трудового законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідачем не було дотримано встановленого законодавством порядку звільнення працівника за скороченням штату. Під час розгляду справи відповідач, суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок доказування, не надав доказів скорочення штатів ГУНП, доказів пропонування позивачу інших вакантних посад при попередженні про звільнення, доказів відмови позивача від подальшого проходження служби.

Позивач заперечує факт пропонування конкретних посад, з її пояснень вбачається, що взагалі не було надано пропозицій про подальше проходження служби. Крім цього, відповідача також не стверджував про пропонування будь-яких вакантних посад позивачу.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Стаття 42 КЗпП України дає право адміністрації при скорочені чисельності штату працівників надавати переважне право на залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Таке право отримало назву "переважного права" на залишення на роботі. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Зазвичай роботодавець повинен приготувати довідку у довільній формі про результати порівняльного аналізу і навести дані, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. У процесі такого порівняльного аналізу можна враховувати такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломну освіту, документи про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, відсутність зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, відсутність скарг, обсяги виконуваних робіт, дотримання строків доручених завдань тощо.

Крім того, Верховний Суд України в постановах від 17.10.2011 р. (справа № 21-237а11) та від 28.10.2014 р. (справа № 21-484а14) висловив позицію, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

У своїх запереченнях відповідач вказує на те, що при призначенні позивача на посаду постійного штату було враховано висновок атестаційної комісії про її службову невідповідність, визначений у протоколі від 27.02.2016 р., який не скасовано постановою суду від 08.02.2017 р. по справі № 814/631/16.

З даного приводу суд зазначає, що відповідач при вирішенні питання про призначення позивача на посаду постійного штату не міг посилатися на висновок атестаційної комісії про службову невідповідність ОСОБА_1, визначений у протоколі від 27.02.2016 р., як нескасований, оскільки оцінка цьому висновку, як необґрунтованому та такому, що не відповідає вимогам закону, була надана судом при розгляді справи № 814/631/16.

Отже, відповідачем трудові гарантії позивача були порушені, у зв'язку з чим повинні бути відновлені шляхом поновлення її на посаді, з якої її було незаконно звільнено.

При цьому, суд враховує, що розпорядженням міського голови від 19.02.2016 р. № 28р було перейменовано назву адміністративного району м. Миколаєва "Ленінський" на "Інгульський", відтак, позивача має бути поновлено на посаді в Інгульському відділі поліції ГУНП.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання".

Згідно п. 9 вказаного Порядку при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Довідка про грошове утримання позивача свідчить, що середньомісячне грошове забезпечення позивача складає 5666,90 грн.

Позивача звільнено з роботи 10.05.2017 р., тобто часом вимушеного прогулу є період з 11.05.2017 р. по 05.07.2017 р. Сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача складає 10419,79 грн. (за травень - 3838,87 грн (5666,90 грн. / 31 день * 21 день), за червень - 5666,90 грн., за липень - 914,02 грн. (5666,90 грн. / 31 день * 5 днів), з яких 5666,90 грн. сума заробітної плати за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови про поновлення на посаді у відносинах публічної служби; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 10.05.2017 р. № 98 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділу Інгульського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 11.05.2017 р.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.05.2017 р. по 05.07.2017 р. у сумі 4752,89 грн., без урахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць у сумі 5666,90 грн.

6. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н.В. Лісовська