Справа № 825/108/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/108/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

29 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Тетяни Василівни на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Куликівські аграрні інвестиції" до Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Тетяни Василівни, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ТОВ "Гробів Агро" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Куликівські аграрні інвестиції" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Тетяни Василівни (Державний реєстратор), Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (далі - Управління адміністративних послуг ЧМР), треті особи ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбів Агро", в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Тетяни Василівни індексний 31097030 від 26.08.2016 про реєстрацію права оренди земельної ділянки, відповідно до укладеного між ТОВ "Горбів Агро" та ОСОБА_3 договору від 28.07.2016 за № Д260.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Державний реєстратор Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Т.В. вернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2008 між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 4,48 га, яка розташована на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, який був зареєстрований Куликівським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах" 17.04.2008 за № 60.

Також з матеріалів справи вбачається, що 28.07.2016 між ТОВ "Горбів Агро" (Орендар) та ОСОБА_3 (Орендодавець) укладено договір оренди землі № Д260, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дроздівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (загальна площа 4,48 га, кадастровий номер НОМЕР_1).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що 26.08.2016 Державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Тетяною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31097030 щодо державної реєстрації інших речових прав (прав оренди землі) на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі договору оренди землі від 28.07.2016 за № Д260, укладеного між сторонами: орендодавець - ОСОБА_3, орендар - ТОВ "Горбів Агро".

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, яке підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ПП "Куликівські аграрні інвестиції", суд першої інстанції виходив з того, що право оренди земельної ділянки ОСОБА_3 одночасно зареєстроване за двома особами, що є неприпустимим.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

У відповідності до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та речові права, похідні від права власності, у тому числі право оренди (суборенди) земельної ділянки.

За змістом ст. 10 зазначеного Закону одним із завдань державного реєстратора під час здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень є перевірка відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Суд першої інстанції встановив, що договір оренди землі від 01 березня 2008 року, укладений між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та ОСОБА_3 був зареєстрований Куликівським районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах" 17 квітня 2008 року за № 60.

Положеннями ст. 202 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час укладення вказаного договору, було передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Також суд першої інстанції на підставі листа Відділу у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07.04.2017 № 9-25-0.29-10/108-17, наданий відділом на запит суду від 04.04.2017, встановив, що в архіві відділу зберігається "Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі", де у розділі 4 за № 60 від 17.04.2008 зазначено про реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та ОСОБА_3, стосовно земельної ділянки площею 4,48 га, кадастровий номер НОМЕР_1, термін дії договору - 10 років

Відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", Указу Президента України від 17 лютого 2003 року № 134 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", постанови Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174 був затверджений Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно з п. 1.2 Тимчасового порядку державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Відповідно до п. 4.2 Тимчасового порядку державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Зазначена норма права вказує на те, що належним підтвердженням державної реєстрації договору оренди землі є запис реєстрації у книзі реєстрації.

У свою чергу, відповідно до п. 1.2 Тимчасового порядку поземельна книга - це документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, і містить відомості про земельну ділянку, в тому числі кадастровий план, відомості про державний акт на право власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди землі та власника, користувача, орендаря (суборендаря) земельної ділянки і формується за допомогою Автоматизованої системи державного земельного кадастру.

На час укладення договору оренди землі від 01 березня 2008 року був також чинним Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 (далі - Порядок).

Положеннями п.п. 12-14 Порядку передбачено, що факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

До матеріалів даної справи приєднана копія договору оренди землі від 01 березня 2008 року, який містить відмітку про його державну реєстрацію, скріплену гербовою печаткою та підписом відповідної особи.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що договір оренди землі від 01 березня 2008 року, укладений між ПП "Куликівські аграрні інвестиції" та ОСОБА_3 був зареєстрований у встановленому законом порядку. Відсутність у Поземельній книзі запису про право ПП "Куликівські аграрні інвестиції" оренди земельної ділянки не вказує на те, що державна реєстрація договору оренди землі від 01 березня 2008 року не була здійснена.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут та надалі у редакції, чинній на час укладення та здійснення державної реєстрації договору оренди землі від 28 липня 2016 року № Д260, укладеного між ТОВ "Горбів Агро" та ОСОБА_3.) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Враховуючи, що право оренди частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, було зареєстроване за ПП "Куликівські аграрні інвестиції", підстави для реєстрації права оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ "Горбів Агро" були відсутні.

Доводи державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Т.В. полягають у тому, що вона вчинила дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", з метою виявлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку використавши відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього.

Колегія суддів враховує, що порядок державної реєстрації земельних ділянок у період з моменту виникнення у ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, що була предметом договорів оренди від 01 березня 2008 року та від 28 липня 2016 року неодноразово змінювався. Відповідно до законодавства, що діяло у зазначений період, державна реєстрація земельних ділянок здійснювалася у Державному реєстрі земельну, у подальшому - в Державному земельному кадастрі та на даний час - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, апелянт не виконала обов'язок, покладений на неї п. 3 ч. 3 ст. 10 вказаного Закону, який передбачає, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Державний реєстратор, на виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 вказаного Закону, зобов'язана була запитувати від Куликівського районного відділу Чернігівської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах", який проводив оформлення та реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації такого права за ОСОБА_3 у Державному реєстрі прав та похідного права - права оренди земельної ділянки за ТОВ "Горбів Агро".

Таким чином, доводи апелянта про те, що приймаючи рішення індексний номер 31097030 від 26 серпня 2016 року вона діяла у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, колегія суддів при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), п.58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п.40, від 13.12.2007 та у справі «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11.06.2009).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст.86 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст.200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Прус Тетяни Василівни - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04.07.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.