Справа № 802/142/17-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/142/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

29 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Непийводи І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2017 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, від 20.12.2016 року № .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, відповідно до наказу від 01.11.2016 року №1351, виданого Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС, представником податкового органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

В ході перевірки виявлено порушення правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу платника податків - фізичної особи, відображеного в податковій декларації, встановлено заниження доходу за 2015 рік в сумі 151 683,10 грн., чим порушено пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та ст. 176 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016 року про сплату податку на доходи фізичних осіб, з яких 121346,48 грн. - основний платіж, 30336,62 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Не погодившись з вказаними рішеннями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив норми права при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

27.03.2008 року між ОСОБА_2 та АТ "Сведбанк" укладено кредитний договір №0101/0308/71-043, право вимоги за яким 25.05.2012 перейшли до АТ "Дельтабанк".

В подальшому, між позивачем та ПАТ "Дельтабанк" укладено додаткову угоду до договору №0101/0308/71-043 від 12.01.2015 №4, згідно з якою ОСОБА_2 прощено частину боргового зобов'язання в розмірі 38717,04 доларів США за умови перерахування останнім заборгованості за кредитом в сумі 16900, 00 доларів США.

Податковим органом сформовано та надіслано запит про надання інформації щодо підтвердження відомостей з Центральної бази даних ДРФО Міністерства доходів і зборів України про дохід у вигляді додаткового блага, а саме, сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням від ПАТ "Дельта Банк" за ознакою 126 протягом 2015 року, по переліку громадян, серед яких і ОСОБА_5. У відповідному запиті було зазначено суму боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором, в розмірі 609 777,4 грн.

ПАТ "Дельта Банк" надав відповідь, якою підтвердив достовірність даних про суми виплачених (нарахованих) доходів на користь громадян, перелік яких наведений у запиті, що відображені у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) за ознакою доходу "126" протягом 2015 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 162.1.1. п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

В силу вимог абзацу 2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (п.п. 164.1.3 п. 164.1 ПК України).

Згідно з підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України, є вичерпним.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що оподаткуванню підлягає лише прощена сума основного зобов'язання (тіла кредиту) без урахування процентів та ін. При цьому, при винесенні податкового повідомлення-рішення відповідач не дослідив складові прощеної суми боргу за додатковою угодою та виніс податкове повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у відповідних відсотках від усієї суми 609 777,4 грн., чим порушив норми чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, що вірно встановив суд першої інстанції.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 липня 2017 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.