Справа № 810/1955/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 червня 2017 року № 810/1955/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації у Київській області , третя особа- Бориспільський міськрайонний суд Київської області про зобов'язання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и в:

19.05.2017 р., до суду із поданням про зміну способу та порядку виконання судового рішення звернувся відділ примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби ГТУ у м. Києві, в якому просить змінити визначений постановою КОАС від 01.07.2016 р. спосіб та порядок виконання постанови на стягнення з відповідача заробітної плати у розмірі 87092,15 грн.

У призначений для розгляду подання час заявник та сторони у судове засідання не прибули, про дату та місце проведення судового засідання, були повідомлені належним чином, неявка сторін та представника заявника у даному випадку не є перешкодою для розгляду подання.

Дослідивши доводи працівника виконавчої служби, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання, з огляду на таке:

поняття спосіб і порядок виконання судового рішення має спеціальне значення, розраховане на виконавче провадження. Воно означає встановлену рішенням суду послідовність і зміст вчинення дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення- це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, передбачений КАСУ. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти вжиття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

У частині першій ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Вказане положення міститься і у ст. 263 КАСУ.

Натомість ст. 263 КАС містить також і підстави для розгляду питання про зміну способу та порядку виконання судових рішень. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Своєю постановою від 01.07.2016 р., суд зобов'язав відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 31.12.2015 р. На виконання зазначеної постанови управління ТУ ДСА у Київській області здійснило нарахування заробітної плати у розмірі 87092,15 грн., зазначена сума на час звернення відділу ДВС до суду не виплачена у зв'язку з ненадходженням до відповідача коштів із державного бюджету.

Встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум заробітної плати буде здійснена управлінням після надходження відповідних сум із державного бюджету України.

Положеннями статті 124 Конституції України та статті 14 КАС постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглядалась, суд для відновлення права ОСОБА_1, прийняв постанову про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належної до виплати за спірний період судом не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити заробітну плату на стягнення конкретної суми, суд змінить постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді цієї справи.

Ураховуючи викладене, суд вважає подання безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд у даному випадку також не знаходить підстав для відступу від правового висновку Верховного Суду України, зробленого у постановах від 11.11.2014р. № № 21-394а14, 21-475а14, від 13.01.2015р. № 21-604а14, від 17.02.2015 р. 21-622а14, від 24.03.2015р. № 21-85а15, від 14.04.2015р. № 21-78а15 в аналогічних справах.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 160, 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління державної виконавчої служби про заміну способу та порядку виконання рішення у справі №810/1955/16,- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 186, 254 КАСУ.

Суддя Брагіна О.Є.