Справа № 804/158/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2017 рокусправа № 804/158/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Білак С.В. Чумака С. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Анісімової О.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року у справі № 804/158/17 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дій та рішення, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, в якому просив:

- визнати протиправним рішення ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, оформлене наказом №268ос від 21.11.2016 про направлення підполковника поліції ОСОБА_1 у розпорядження Національної поліції України;

- визнати протиправними дії посадових осіб відповідача щодо затвердження «Висновку за результатами службового розслідування, проведеного за фактом порушення встановленого порядку виїзду за межі гарнізону завідувачем кафедри кримінального процесу підполковником поліції ОСОБА_1 від 17.10.2016 року», як такі, що не відповідають підпункту 8.4 Розділу VІІІ Дисциплінарного статуту ОВС України;

- визнати протиправними дії відповідача, які зазначені у «Висновку за результатами службового розслідування, проведеного за фактом порушення встановленого порядку виїзду за межі гарнізону завідувачем кафедри кримінального процесу підполковником поліції ОСОБА_1 від 17.10.2016 року» щодо встановлення дисциплінарного проступку, як неодноразове нехтування вимог наказу МВС України від 16.03.2007 р. №81, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, проявлену нещирість під час службового розслідування завідувача кафедри кримінального процесу підполковника поліції ОСОБА_1;

- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді завідувача кафедри кримінального процесу факультету підготовки фахівців для органів досудового розслідування Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 21.11.2016 року № 268ос «По особовому складу», за яким направлено у розпорядження Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_1 (М - 089277), звільнивши з посади завідувача кафедри кримінального процесу факультету підготовки фахівців для органів досудового розслідування, з 21 листопада 2016 року. Поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 (М - 089277) на посаді завідувача кафедри кримінального процесу факультету підготовки фахівців для органів досудового розслідування, з 21 листопада 2016 року. У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині задоволення позовних вимог, вважаючи його таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що звільнення поліцейського з посади не може розглядатись за аналогією зі звільненням працівника з роботи, оскільки різною є суть правовідносин, тим більше, що при звільненні поліцейського з посади, трудові відносини з ним не припиняються. Також зазначає, що Закон України «Про Національну поліцію» не передбачає певних умов чи підстав, за яких керівник державної установи, до якої було відряджено поліцейського, приймає рішення про направлення такої особи у розпорядження Національної поліції. На думку відповідача таке рішення не повинно розглядатися як порушення трудових прав працівника. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що прийняття оскаржуваного наказу є застосуванням заходу дисциплінарного впливу на працівника і тому при вирішенні питання щодо правомірності видання такого наказу неможливо застосовувати норми Дисциплінарного статуту ОВС.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити в силі. Пояснив, що прийняв рішення про вступ на службу до Національної поліції із відрядженням до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ свідомо, але вважає що надання викладачам статусу поліцейських у відрядженні є відмінним за правовою природою від інших, тому положення ст. 71 Закону України «Про Національну поліцію» на нього не розповсюджуються.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Наполягав, що звільнення позивача з посади, де він перебував у відрядженні, є правом керівника університету, але це не було застосуванням заходу дисциплінарної відповідальності. Позивача не звільняли зі служби і повернули у розпорядження Національної поліції, де той в лютому 2016 року виявив бажання проходити службу. Недоліки в роботі позивача на посаді завідуючого кафедри були лише підґрунтям для прийняття керівником установи рішення про припинення відрядження позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що остання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 15.08.1997 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, де проходив службу до 06.11.2015 р. (т.1 а.с. 12, 14).

З 01.11.2005 року розпочав викладацьку діяльність у Запорізькому юридичному інституті МВС України.

З 01.06.2006 року розпочав роботу у структурному підрозділі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ - Запорізькому юридичному інституті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

З 01.09.2010 року по 06.11.2015 р. проходив службу на посаді начальника кафедри кримінального процесу факультету підготовки фахівців для органів досудового розслідування Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

З 07.11.2015 р., після звільнення з органів внутрішніх справ, був прийнятий на роботу на посаду завідувача кафедри кримінального процесу факультету № 3 Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

З 12.02.2016 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи Національної поліції України.

З 12.02.2016 року по 21.11.2016 року працював на посаді завідувача кафедри кримінального процесу факультету № 3 Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

Наказом ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №268 ос від 21.11.2016 року «По особовому складу» підполковника поліції ОСОБА_1 направлено у розпорядження Національної поліції України, та звільнено його з посади завідувача кафедри кримінального процесу факультету підготовки фахівців для органів досудового розслідування, 21 листопада 2016 року (том 2 а.с. 10). Підставою для рішення вказано п.6 ст. 71 Закону України «Про Національну поліцію».

Також судом встановлено, що 21.11.2016 року позивача ознайомлено з висновком від 17.10.2016 року за результатами службового розслідування, проведеного за фактом виїзду позивача за межі гарнізону завідувачем кафедри кримінального процесу підполковником поліції ОСОБА_1 (том 1 а.с. 55-59), пунктом 3 якого запропоновано направити позивача у розпорядження Національної поліції України.

21.11.2016 р. позивачем на ім'я начальнику ГУ НП в Дніпропетровській області складено рапорт про згоду на запропоновану посаду слідчого слідчого відділення АНД відділення поліції Дніпровського відділу поліції (т.2 а.с. 40).

Вважаючи протиправними наказ про звільнення з посади та дії відповідача щодо проведення службового розслідування, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача кафедри кримінального процесу та направлення його у розпорядження до Національної поліції України застосовано як дисциплінарне стягнення. При цьому у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Рішення суду оскаржене в апеляційному порядку лише в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає необґрунтованим вищевказані висновки суду першої інстанції та з цього приводу зазначає наступне.

Проаналізувавши зміст оспорюваного наказу відповідача про звільнення позивача з посади, наведені в ньому підстави та пояснення відповідача, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що звільнення позивача стало наслідком застосування до нього дисциплінарного стягнення, оскільки це звільнення відбулось на підставі ч. 6 ст. 71 Закон України «Про Національну поліцію», яка регулює звільнення з посади відряджених поліцейських.

Посилання суду першої інстанції на аналогію закону в контексті регулювання захисту прав громадян від незаконного звільнення та обов'язку роботодавця наводити передбачені законом підстави для звільнення особи колегія суддів вважає недоречним, оскільки, по-перше, позивач не є працівником, а проходить службу в поліції, яка має специфічне регулювання, а, по-друге, його не було звільнено з роботи, а лише припинено відрядження на певній посаді, що не є тотожнім.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що після звільнення з органів внутрішніх справ позивача 07.11.2015 року було прийнято на роботу до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ як цивільну особу, оскільки навчальний заклад не увійшов до складу Національної поліції України.

28.12.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 901, відповідно до абзацу 3 частини 3 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що працівники міліції, які станом на 6 листопада 2015 року працювали у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, і виявили бажання проходити службу в Національній поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими у таких навчальних закладах, можуть бути прийняті на службу до Національної поліції за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним Законом України «Про Національну поліцію», шляхом видання керівниками цих навчальних закладів (а стосовно керівників таких закладів - Міністром внутрішніх справ України) наказів про призначення на відповідні посади, що заміщуються поліцейськими. Зазначені особи набувають статусу поліцейських, відряджених до таких навчальних закладів із залишенням на службі в Національній поліції, і проходять службу в Національній поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Указом Президента України № 691/2015 від 09.12.2015 р. визначено перелік посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в органах, установах та організаціях. В цьому переліку наявні, зокрема, вищі учбові заклади, що належать до сфери управління МВС України, та передбачені посади завідувачів кафедри.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 6 листопада 2015 року позивач працював у вищому навчальному закладі, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України.

Отже, після набрання законної сили Законом України № 901 позивач отримав право бути прийнятим на службу до Національної поліції із набуттям статусу поліцейського відрядженого до навчального закладу із залишенням на службу, або продовжувати працювати в учбовому закладі як цивільна особа.

26 січня 2016 року позивач подав заяву про прийняття його на службу до Національної поліції України (том 2 а.с. 8), чим фактично виявив бажання проходити службу в Національній поліції на посаді, що заміщуються поліцейськими зі статусом відрядженого.

Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 34 ос від 12.02.2016 року ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції та призначено на посаду завідувача кафедри кримінального процесу факультету № 3 (том 2 а.с 9).

З наведеного вбачається, що позивач набув статусу поліцейського, відрядженого до відповідного навчального закладу.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 Закон України «Про Національну поліцію» звільнення з посад відряджених поліцейських здійснюється за рішенням керівника державного органу, установи, організації з подальшим направленням їх у розпорядження поліції.

Дана норма не містить спеціальних застережень та процедур припинення відрядження, крім гарантії особі про продовження служби шляхом направлення в розпорядження поліції. Інших норм, які б регулювали питання припинення відрядження поліцейських законодавство не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що наказ Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 21.11.2016 року № 268 ос «По особовому складу» був виданий у межах наданих повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Крім того, судом встановлено, що Наказом Національної поліції України № 899 о/с від 29.11.2016 року, підполковника поліції ОСОБА_1, який прибув з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, відряджено до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для проходження служби (т.2 а.с. 41).

На підставі рапорту позивача та Наказу № 899 о/с позивача було призначено слідчим слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції з 22.11.2016 року, що підтверджується Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 344 о/с від 05.12.2016 року (т.2 а.с. 42).

Оскільки позивача не було звільнено зі служби в Національній поліції України і він погодився на зайняття іншої посади, суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача кафедри кримінального процесу факультету підготовки фахівців для органів досудового розслідування, яку він обіймав як відряджена з поліції особа.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не відповідають встановленим обставинам справи, а також при її вирішенні невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, і відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду сторонами не оскаржується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року у справі № 804/158/17 - скасувати в частині задоволення позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дій та рішення, поновлення на посаді - відмовити у повному обсязі.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року у справі № 804/158/17 залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня його складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2017 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак