Справа № 805/2207/17-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 р. Справа №805/2207/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16-25

Донецький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Арестової Л.В.,

при секретарі судового засідання Лопушанському Д.О., за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства КОНЦЕРН СТИРОЛ

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області

про визнання незаконними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство КОНЦЕРН СТИРОЛ звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53103860.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що дії відповідача по прийняттю постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53103860 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, прийнятої в межах ВП № 46937780, суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, оскільки відповідно до його положень не підлягає стягненню виконавчий збір, по-перше, у разі якщо рішення в примусовому порядку фактично не виконано (сума фактично не стягнута) (ч. 2 ст. 27 Закону), по-друге, згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону).

У судовому засіданні судом встановлено, що тип товариства позивача 12 червня 2017 року змінився, в наслідок чого найменування позивача станом на теперішній час Приватне акціонерне товариство КОНЦЕРН СТИРОЛ ().

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених у позові та наданих суду додаткових поясненнях.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у звязку з відповідністю його дій ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцій з організації примусового виконання рішень, Наказ Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (п. 2 розділу ІІІ). Крім цього, на думку відповідача, позивач фактично оскаржує законність виконавчого документу (постанови про стягнення виконавчого збору, прийнятої в межах ВП № 469377800). Також відповідачу не зрозумілі посилання позивача на п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до нього виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". До цього ж відповідач зауважив на пропуску позивачем строку звернення до суду.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача проти позову аналогічного змісту.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2015 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 46937780 з виконання наказу № 25/7 від 26 лютого 2015 року, виданого Господарським судом Запорізької області на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 3 лютого 2015 року у справі № 25/7, про стягнення з Публічного акціонерного товариство КОНЦЕРН СТИРОЛ (боржник) на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Украхни» (стягувач) 74 840 452,99 грн основного боргу, 20 590 376,71 грн пені, 3 % річних у розмірі 2 240 477,91 грн, інфляційних у розмірі 5 529 903,32 грн, 25 500,00 грн державного мита та 236,00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с. 12).

16 квітня 2015 року у межах ВП № 46937780 прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 322 694,70 грн (а.с. 46).

Постановою від 15 листопада 2016 року, прийнятої у межах ВП № 46937780, виконавчий документ (наказ № 25/7 від 26 лютого 2015 року, виданий Господарським судом Запорізької області) повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) (а.с. 12-13).

12 грудня 2016 року відповідачем прийнято постанову про відкриття ВП № 53103860 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, прийнятої 16 квітня 2015 року в межах ВП № 46937780, про стягнення з Публічного акціонерного товариство КОНЦЕРН СТИРОЛ (боржник) на користь держави виконавчого збору у розмірі 10 322 694,70 грн (а.с. 47).

Не погодившись із діями відповідача по прийняттю постанови від 12 грудня 2016 року (ВП № 53103860) позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином даний спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою від 27 червня 2017 року судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду Приватного акціонерного товариства КОНЦЕРН СТИРОЛ із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання незаконними дій.

При прийнятті рішення у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (тут і далі - Закон № 606-XIV в редакції, що діяла на час відкриття ВП № 46937780) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 17 вказаного Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких належать, зокрема, виконавчі листи.

Частиною 2 ст. 25 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 606-XIV (в редакції від 5 квітня 2015 року) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з

боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Суд зазначає, що питання правомірності постанови від 16 квітня 2015 року, прийнятої в межах ВП № 46937780, про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 322 694,70 грн, в межах даної справи не вирішується.

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII, згідно п. 2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, зокрема, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про виконавче провадження» (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 6 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

У той же час, пунктом 7 цього Розділу визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII (в редакції від 2 червня 2016 року) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено судом, постановою від 15 листопада 2016 року (ВП № 46937780) виконавчий документ (наказ, виданий судом) про стягнення з позивача коштів за постановою Харківского апеляційного господарського суду від 3 лютого 2015 року у справі № 25/7 повернуто стягувачу саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII (тут і далі в редакції, чинній на час відкриття ВП № 53103860) визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору (пп. 5 п. 1).

Судом встановлено, що 12 грудня 2016 року відповідачем прийнято постанову про відкриття ВП № 53103860 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, прийнятої 16 квітня 2015 року в межах ВП № 46937780, про стягнення з Публічного акціонерного товариство КОНЦЕРН СТИРОЛ виконавчого збору.

Частиною 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Аналіз наведеної норми дає підставити вважати, що стягнення виконавчого збору залежить від того, на скільки фактично виконано рішення в примусовому порядку.

Враховуючи, що виконавчий документ у ВП № 46937780 повернуто стягувачеві у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, жодних сум з боржника не стягнуто, рішення фактично не виконано.

Крім цього, відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, станом на час прийняття відповідачем постанови від 12 грудня 2016 року про відкриття ВП № 53103860 виконавчий збір за постановою про його стягнення, прийнятою 16 квітня 2015 року в межах ВП № 46937780 до набрання чинності Закону № 1404-VIII (тобто, до 5 жовтня 2016 року), стягненню з позивача не підлягав, а, отже, постанова від 12 грудня 2016 року про відкриття ВП № 53103860 є протиправною.

Разом із цим суд вважає за необхідне зазначити наступне щодо позовних вимог Приватного акціонерного товариства КОНЦЕРН СТИРОЛ про визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відкриття ВП № 53103860.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З урахуванням ст. 2 та ч. 1 ст. 6 КАС України суд зазначає, що судовому захисту підлягає право особи за умови наявності його порушення.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права особи має бути ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а також має виключати подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зазначених висновків дійшов також Верховний Суд України у постановах від 21 травня 2012 року № 6-20цс-11, від 16 вересня 2015 року № 21-1465а15.

У даних правовідносинах несе для позивача правові наслідки, а також має вплив на його права та обов'язки безпосередньо постанова відповідача про відкриття ВП № 53103860, а не дії по її прийняттю.

У позовній заяві позивачем зазначено, що предметом оскарження в даному випадку є визнання нечинною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також в судовому засіданні представником позивача надано пояснення зазначив, що він вважає належним способом відновлення свого порушеного права не лише визнання незаконними дій відповідача по прийняттю постанови, а і її скасування, однак, позивач не має коштів для сплати судового збору за другу позовну вимогу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи висновок суду про протиправність постанови відповідача від 12 грудня 2016 року про відкриття ВП № 53103860, суд зазначає, що необхідним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є скасування цієї постанови, а позовні вимоги про визнання незаконним дій по її прийняттю задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову та сплату позивачем при зверненні до суду судового збору за одну позову вимогу, суд не вбачає підстав для стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на корить позивача судового збору.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства КОНЦЕРН СТИРОЛ до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання незаконними дій задовольнити частково.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про відкриття виконавчого провадження ВП № 53103860.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний у відповідності з ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Арестова Л.В.