Справа № 645/1680/15-а
Суддя: Бондарєва І. В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/1680/15-а
Провадження № 2-а/645/4/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2017 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О, розглянувши у в порядку письмового провадження в залі суду в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо невиплати їй пенсії за віком у встановленому законом розмірі, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова виплачувати їй пенсію за віком з 16.01.2013 р. у розмірах відповідно до чинного законодавства з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014 р. по справі № 757/15743/13-а зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на підставах, визначених законодавством України, починаючи з 16.01.2013 року. 23.12.2014 року представник ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова та просила надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії. Управління Пенсійного фонду № 393/34-02 від 13.01.2015 року повідомило, що пенсія виплачується в розмірі, що склався на день виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю та становить 49,86 грн..

Позивач вважає, що її пенсія повинна бути проіндексована та перерахована відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як відповідно до п.16 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне врахування», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В судове засідання представник позивача та відповідача не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, матеріали справи містять заяви представників про розгляд справу без їх участі (а.с.17, 20).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Матеріали справи свідчать про те, що 18.02.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі №757/15743/13-а зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на підставах, визначених законодавством України, починаючи з 16.01.2013року.

На виконання даного рішення суду Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова поновило виплату пенсії з дати, вказаної в постанові Київського апеляційного адміністративного суду - з 16.01.2013 р. в розмірі, що склався на день виїзду на постійне проживання до Ізраїлю - розмір пенсії на 11.09.1997 року становив 49,86 грн. Пенсія поновлена за матеріалами архівної пенсійної справи.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1,

зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме п. 2.8. зазначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.04.2015 року, залишеного без змін судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 було відмовлено в здоровленні позовних вимог. У постанові зазначалося, що позивач звертаючись до суду із вимогою визнати протиправними дію ПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова щодо невиплати пенсії за віком у встановленому законі розміром та зобовязання УПФУ виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 16.01.2013 року у розмірах відповідно чинного законодавства з урахуванням виплачених сум дублює резолютивну частину рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014 року, при цьому не вказуючи норми законодавства та розмір пенсії. Оскільки, постанова Київського апеляційного адміністративного суду зобовязує Управління прийняти рішення про поновлення пенсії з 16.01.2013 року і не містить зобовязань про проведення будь-яких перерахунків, законних підстав для зміни розміру пенсії, що склався на час поновлення виплати пенсії, немає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова діяло згідно діючого законодавства, не порушуючи норм права, що діють в системі пенсійного забезпечення.

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01.03.2016 року постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.04.2015 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 Закону № 1058-IV, розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 42 Закону передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року за №1-32/2009 (№25-рп/2009) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV.

Згідно з пунктом 3.3 мотивувальної частини вищезазначеного рішення, виходячи із правової, соціальної природи пенсії право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія,- в Україні чи за її межами.

Відповідно до статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі

положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 42 Закону передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, яка проживає в Ізраїлі, як громадянин України має такі ж самі конституційні права, як і громадяни України, що проживають на території України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.06.2016 р. по даній справі позовні вимоги були частково задоволені.

Вимоги за період з 16.01.2013 р. по 27.10.2014 р. залишені без розгляду; дії Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком у встановленому законом розмірі - визнано протиправними. Зобов'язати

Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 з 28.10.2014 року індексацію та перерахунок пенсії за віком у відповідності до Пенсійного законодавства України, з урахуванням заробітної плати та стажу у розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з подальшим її перерахуванням у звязку зі змінами пенсійного законодавства, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2016 р. постанова Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.06.2016 р. по даній справі в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 16.01.2013 р. по 27.10.2014 р. скасована.

Прийнято нову ухвалу, якою позовні вимоги за період з 16.01.2013 р. по 24.08.2014 р. включно залишені без розгляду. Справа за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Фрунзенському районі м.Харкова в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії за період з 25.08.2014 р. по 27.10.2014 р. включно направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом 25.02.2015 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті.

Частинолю2 статті 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або не правомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства передбачено 6 місяців.

Враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 25.08.2014 року.

Враховуючи, що спір щодо вимог за період з 28.10.2014 р. вже вирішений постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.06.2016 р., суд ухвалює постанову про задоволення позовних вимог щодо визнання противними дій відповідача та щодо його зобовязання провести позивачеві індексацію та перерахунок пенсії за віком у відповідності до Пенсійного законодавства України, з урахуванням заробітної плати та стажу у розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з подальшим її перерахуванням у звязку зі змінами пенсійного законодавства, з урахуванням фактично виплачених сум, за період з 25.08.2014 р. по 27.10.2014 р. включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 10,11,17,69-72,86,94,128,160-162,163,167,185,186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком у встановленому законом розмірі у період з 25.08.2014 р. по 27.10.2014 р. включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 індексацію та перерахунок пенсії за віком за період з 25 серпня 2014 року по 27 жовтня 2014 року включно, у відповідності до Пенсійного законодавства України, з урахуванням заробітної плати та стажу, у розмірах, встановлених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з подальшим її перерахуванням у звязку зі змінами пенсійного законодавства, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційного скарги протягом 10 днів з дня її проголошення .

Суддя -