Справа № 820/1760/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 р.Справа № 820/1760/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача Алексенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2017р. по справі № 820/1760/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Громадська організація "Лозівська спілка учасників АТО"

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Громадська організація "Лозівська спілка учасників АТО", в якому просив суд зобов'язати відповідача утриматись від надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок вказаного земельного масиву.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідачем було порушено його права та законні інтереси щодо оренди земельної ділянки, площею 34 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державного земельного фонду ( рілля) на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області для ведення фермерського господарства, що виразилось у тому, що йому, відповідним розпорядженням Лозівської РДА було надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо відведення зазначеної земельної ділянки, за яку він своєчасно та постійно сплачує відповідні податки та збори, водночас, відповідачем учиняються дії з розподілу зазначеного земельного масиву між іншими особами - учасниками АТО.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 року у справі № 820/1760/17 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Громадська організація "Лозівська спілка учасників АТО" про зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, згідно Розпорядження Лозівської РДА від 04.10.2011 № 367, позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 34 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення державного земельного фонду ( рілля) на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області для ведення фермерського господарства на умовах оренди.

На підставі вказаного розпорядження, на замовлення позивача, землевпорядною організацією було розроблено відповідний проект землеустрою відносно земельної ділянки, розташованій на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області площею 24, 7237 га).

Відділом державної землевпорядної експертизи Головного управління Держземагенства у Харківській області на замовлення землевпорядника, було проведено державну експертизу землевпорядної документації, про що складено висновок від 08.10.2014 № 1814, згідно якого, було погоджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області площею 24, 7237 га.

Рішенням Лозівської РДА від 24.12.2014р. було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 24,7237 га., що надається ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області.

В подальшому, позивачу стало відомо, що земельна ділянка, відносно якої йому було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та за фактичне користування якою позивач сплачує орендну плату, розподіляється між іншими особами, що слугувало зверненню ОСОБА_3 до начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з метою укладення договору оренди зазначеної ділянки.

Листом від 17.03.2017 № Г-5887/0/14-5056/0/21-17 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області на заяву позивача повідомило, що вказана земельна ділянка відноситься до земель запасу сільськогосподарського призначення державної форми власності, оскільки позивач не звертався до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, як до розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної форми власності з заявою про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки площею 24, 7237 га в оренду. Крім того, позивача повідомлено про надання дозволів учасникам АТО на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок вказаного земельного масиву, згідно наказів Головного управління від 14.03.2017р.

Вказана відмова слугувала підставою для зверення позивача до суду з зазначеним позовом, оскільки вважає, що відповідачем було порушено його право щодо оренди земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що у позивача, ані на час виникнення спірних правовідносин, ані на час розгляду справи у суді першої інстанції, не виникло право оренди на земельну ділянку, а тому відповідач не міг порушити таке право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом ( ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу).

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі ( ч.1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону ( ч.2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі").

В силу приписів ч.1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб ( ч.4 ст. 122 ЗК України).

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування унормовано ст. 123 ЗК України.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що позивач у своїх позовних вимогах ставить питання про порушення його прав в контексті оформлення оренди земельної ділянки площею 34 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державного земельного фонду (рілля) га території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області для ведення фермерського господарства, у зв'язку з чим, просить зобов'язати відповідача утриматись від надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок вказаного земельного масиву.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем було погоджено технічну документацію лише на 24,7237 га., а по-друге, не завершено законодавчо встановлену процедуру оренди земельної ділянки, що виразилось, у тому числі, у відсутності звернення до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, як головного розпорядника земель, з цього приводу та не був позбавлений, за умови дотримання ним вимог ст. 123 ЗК України, зареєструвати належним чином право оренди земельної ділянки. Тому, за таких обставин, право оренди спірної земельної ділянки позивача відповідач не міг порушити, оскільки воно, в силу приписів ст.125 Земельного кодексу України, ч.5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" та п.1 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у позивача не виникло.

Судом першої інстанції правомірно встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що спірна земельна ділянка площею 24,7237 га. не сформована, відповідно до вимог земельного законодавства, а тому, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що саме з того земельного масиву, право оренди на який бажає оформити ОСОБА_3, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області видаються дозволи учасникам АТО на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, судом першої інстанції правомірно зазначено, що враховуючи відсутність у позивача права оренди на зазначений ним земельний масив, останній фактично може використовуватись для надання іншим громадянам у власність в порядку безоплатної приватизації, передбаченої ст. 118 ЗК України, у тому числі, для реалізації першочергового права на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва учасникам бойових дій, яке передбачено п.14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до п. 14.1.147 ст. 14 ПК України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За змістом п. 288.1 та п. 288.2 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не є орендарем земельної ділянки, тому у нього відсутні підстави для сплати земельного податку, а факт такої сплати збоку ОСОБА_3 жодним чином не може свідчити на користь позивача у площині порушення відповідачем, на його думку, права оренди.

Крім того, судом першої інстанції правомірно було враховано позицію ВАС України, викладену в постанові від 15.10.2015 у справі К/800/63711/14, щодо завдання адміністративного судочинства спрямованого на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при її прийнятті суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2017р. по справі № 820/1760/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 05.07.2017 р.