Справа № 632/298/17
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

03 липня 2017 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Овдієнко В.В.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання чинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до УПФУ у Первомайському районі Харківської області з наступними вимогами:

1. Визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови у здійсненні йому перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці;

2. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому щомісячне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 08.12.2016 року №04-50/742, починаючи з 01.01.2017 року у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого судді, виходячи із суми для розрахунку в розмірі 27200 грн., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням фактично виплачених сум;

3. Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив наступне: він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області з 15.09.2015 року, отримує щомісячне грошове утримання як суддя у відставці у розмірі 90 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

У грудні 2016 року відбулося підвищення заробітної плати працюючим на відповідній посаді суддям, у зв'язку з чим на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453 від 07.07.2010 року, яка є ідентична ч. 3 ст. 141 того ж Закону в редакції від 12.02.2015 року, він звернувся 28.12.2016 року до відповідача з заявою про здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання. До заяви було додано довідку управління ДСА України в Харківської області № 04-50/742 від 08.12.2016 року про заробітну плату працюючого на відповідній посаді судді.

Проте перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідачем не здійснений. Листом №198/к-14 від 11.01.2017 року відповідачем було повідомлено про неможливість проведення перерахунку, оскільки діє постанова Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.09.2016 року, яка зобов'язує управління Пенсійного фонду виплачувати йому у відповідному розмірі довічне грошове утримання, яка на даний час є чинною та згідно діючого законодавства підлягає виконанню.

Вважаю такі дії відповідача незаконними, протиправними, такими, які порушують норми діючого законодавства, виходячи з наступного.

Частина третя ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №2453, яка є ідентична ч. 3 ст. 141 того ж Закону в редакції від 12.02.2015 року, встановлювала розмір щомісячного грошового утримання у відсотках від заробітної плати працюючого на відповідної посаді судді, тому розмір щомісячного довічного утримання в грошовому виразі має збільшуватися у разі зміни розміру заробітної плати судді.

Конституційний Суд України рішенням від 08.06.2016 року №4 рп/2016 визнав неконституційним положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" щодо встановлення максимального розміру та припинення щомісячного грошового утримання судді у відставці, при цьому вказав, що застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Судді у відставці є рівними, мають однаковий статус щодо проведення перерахунку у разі зміни грошового утримання судді, який працює. Однак, незважаючи на це, відповідач перерахунок щомісячного грошового утримання проводить вибірково, грубо порушуючи вказані норми закону, за незрозумілими правилами, одним суддям у відставці проводиться перерахунок, а іншим ні.

У листі від 11.01.2017 року № 198/к-14 відповідач вказує, що довічне грошове утримання нараховується відповідно до постанови Лозівського міськрайонного суду від 21.09.2016 року, яка є обов'язковою до виконання. Однак, в рішенні суду прямо вказано: "зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області нарахувати і виплатити щомісячне довічне утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді". Тобто, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке він отримує, повністю залежить від грошового утримання працюючого судді. Не здійснення перерахунку довічного грошового утримання у разі підвищення заробітної плати працюючого судді, призводить до зменшення розміру раніше призначених відсотків його грошового утримання.

Таким чином, у разі підвищення заробітної плати працюючого судді відповідач повинен був здійснити перерахунок його грошового утримання.

Оскільки йому раніше був встановлений розмір довічного грошового утримання 90% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, вказані вище норми Закону, поширюються на його правовідносини з приводу перерахунку грошового утримання.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2017 року зазначена справа була передана для розгляду до Зміївського районного суду Харківської області.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 24.03.2017 року відкрито скорочене провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання чинити певні дії.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2017 року замінено первісного відповідача - управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області його правонаступником - ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, яке зобов'язано подати заперечення проти позову та необхідні документи, або заяву про визнання позову.

27.06.2017 року від представника відповідача - начальника ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ОСОБА_3 надійшло письмове заперечення проти позову.

В обґрунтування заперечень зазначено наступне: ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області з обставинами викладеними позивачем у своєму адміністративному позові не погоджується з огляду на наступне:

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області 18.04.2017 року було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА у Харківській області від 08.12.2016 року за № 04-50/742. В травні 2017 року ОСОБА_1 отримав підвищений розмір щомісячного довічного грошового утримання.

Що стосується вимоги позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати, від 18.04.2017 року щомісячне довічне грошове утримання було розраховане з посадового окладу станом на 31.12.2016 року в розмірі 27200 грн. 00 коп. з врахуванням стажу роботи на посаді судді 22 роки 3 місяці 28 днів.

Суддя який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітку судді, Отже, за матеріалами пенсійної справи стаж на посаді судді позивача становить 84% від заробітної плати.

Виходячи з вищевикладеного вважала, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні будь-які порушення його прав, свобод та інтересів дією чи бездіяльністю ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, та представником відповідача начальником ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ОСОБА_3 у запереченні на позовну заяву, дослідивши письмові докази, дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.02.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області, про визнання рішення протиправним щодо відмови у виплаті довічного грошового утримання та зобов'язання вчинити певні дії.

Суд визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1, як судді у відставці, у виплаті щомісячного довічного грошового утримання; скасував рішення комісії №7 управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області від 22.09.2015 року щодо відмови ОСОБА_1, як судді у відставці, у виплаті щомісячного довічного грошового утримання; встановив, що загальний стаж роботи ОСОБА_1, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання на посаді судді складає 27 років 3 місяці; зобовязав управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області на підставі ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції 07.07.2010 року, призначено ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 84 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 15.09.2015 року, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області "Про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці" №04-54/1 від 04.01.2016 року, виходячи з суми для розрахунку в розмірі 23426,00 гривень. (а. с. 42-50).

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.09.2016 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Суд визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді Клименку С.О.; зобовязав управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, на підставі ст. 141 ч. 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07.07.2010 року, у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із суми для розрахунку 24650 грн. 00 коп, без обмеження граничного розміру, починаючи з 02 серпня 2016 року. (а. с. 11-13).

Отже, зазначеними судовими рішеннями, що набрали законної сили, у адміністративних справах по спорам між тими самими сторонами, у відношенні ОСОБА_1 були встановлені наступні обставини, які не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи: загальний стаж роботи ОСОБА_1, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання на посаді судді складає 27 років 3 місяці; розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, на підставі ст. 141 ч. 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07.07.2010 року, дорівнює 90 відсоткам грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Факт того, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області (яке є правонаступником УПФУ у Первомайському районі Харківської області), є суддею у відставці і йому виплачується щомісячне грошове утримання не заперечується відповідачем ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, який надав на підтвердження цього відповідні довідки. (а. с. 40, 41).

З довідки ТУ ДСА України від 08.12.2016 року №04-50/742 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вбачається, що заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 27200 грн. 00 коп. (а. с. 10).

28.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області, правонаступником якого є ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, з заявою, в якій просив здійснити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання виходячи із розміру 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, розмір якого, відповідно до довідки ТУ ДСА України від 08.12.2016 року №04-50/742, складає 27200 грн. (а. с. 15).

11.01.2017 року начальник УПФУ в Первомайському районі Харківської області ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1, що розмір грошового утримання визначено відповідно до постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.09.2016 року, тому рекомендував вирішити спірне питання в судовому порядку. (а. с. 15).

В подальшому, 18.04.2017 року ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки ТУ ДСА у Харківській області від 08.12.2016 року №04-50/742. Однак розмір грошового утримання визначено на рівні 84 відсотки від заробітку судді, виходячи зі стажу роботи, який дає право на довічне грошове утримання судді у відставці - 22 роки 3 місяці 28 днів. (а. с. 38-41).

Таким чином, всупереч обставинам, які встановлені зазначеними вище судовим рішеннями в адміністративних справах, що набрали законної сили, починаючи з 28.12.2016 року відповідач протиправно відмовив у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим суддям, а з 18.04.2017 року відповідачем безпідставно визначено довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 84 відсотків від заробітку працюючого судді, за умови, що він має право на отримання довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків від заробітку працюючого судді.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів, є елементами статусу судді (статті 42 - 45 Закону України "Про статус суддів"). Збереження існуючого статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді (пункт 7.2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008).

Відповідно до п. 2.2 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих судців і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

У п. 7 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року зазначено що суб'єкт права на конституційне подання порушує перед Конституційним Судом України питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "3668 ("Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"), зі змісту якого вбачається, що виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється суддям без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкові державне пенсійне страхування" та без проведення інших перерахунків, передбачених законами України.

Конституційний Суд України вважає, що Закон N 3668, поширюючи дію положень абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення", як вбачається з їх змісту, на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) залишив незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, але звузив обсяг цього права та встановив обмеження в перерахунках, передбачених законами України пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Таким чином, зазначені положення Закону №3668 в частині поширення їх дії на Закон №2453 ("Про судоустрій і статус суддів") стосовно виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці суперечать вимогам частини першої статті 126 Конституції України.

У зв'язку з чим, дія абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668 не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (п. 8 Рішення).

Встановлено, що частина третя статті 138 Закону №2453 у редакції Закону №3668, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року відновлені Конституційні гарантії та права судді у відставці, а саме, частину третю, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453-У1 від 07.07.2010 року. Конституційний суд України визнав неконституційними зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-У1 від 07.07.2010 року, які діяли на момент звільнення позивача та виклав частину третю ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-У1 від 07.07.2010 року в наступній редакції: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційний Суд України в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп зазначив: "В Україні як в соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене" (абзаци другий, третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп).

В рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року №4-рп/2007 також зазначено, що довічне грошове утримання судді це особлива форма забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належним матеріальним утриманням. Особливість щомісячного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування. Не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами України гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії їх матеріального та соціального забезпечення. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений заробляти додаткові матеріальні блага.

Щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді. Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Це відповідає і міжнародним стандартам у сфері судочинства, зокрема, згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_5 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC(2010)12) "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці. Для захисту оплати праці суддів від зменшення слід прийняти спеціальні законодавчі положення".

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (4 листопада 1950 року), ратифікованій Верховною ОСОБА_5 України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: Основні принципи незалежності судових органів, ухвалені резолюціями 40/32 від 29.11.1985 року, 40/146 від 13.12.1985 року Генеральної Асамблеї ООН.

Враховуючи зазначене, позивач має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% винагороди судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язання здійснювати перерахунок та виплату до подальшої зміни суддівської винагороди працюючого судді слід розуміти, що перераховане щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватись до зміни винагороди працюючого судді, у разі такої зміни - позивач вправі звернутись з відповідною заявою до органів Пенсійного фонду про проведення перерахунку з наданням відповідних підтверджуючих документів про зміну винагороди.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірності відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з розміру 27200 грн. 00 коп. згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області від 08.12.2016 року №04-50/742.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов'язання чинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 70, 71, 94, 158-63, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з розміру 27200 грн. 00 коп. згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області від 08.12.2016 року №04-50/742, починаючи з 01.01.2017 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з розміру 27200 (двадцять сім тисяч двісті) грн. 00 коп. згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області від 08.12.2016 року №04-50/742, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.01.2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: