Справа № 821/142/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/142/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Федусика А.Г.,

Яковлєва О.В.,

при секретарі Осавуляк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 , Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ № 546-вв від 26.12.2016 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.12.2016 року № 546-вв в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач проходить військову службу в Державній прикордонній службі України за контрактом від 08.07.2016 року.

28.11.2016 року від начальника Азово-Чорноморського регіонального управління надійшов лист від 25.11.2016 року № 24/6701 «Про направлення копій рапортів» щодо звернень начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора ОСОБА_1 .

На підставі наведених обставин, наказом № 1829-аг від 30.11.2016 року було призначено службове розслідування, за результатами якого складено відповідний висновок.

Відповідно до вказаного висновку службового розслідування начальник ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітан ОСОБА_3 відмовився зареєструвати та передати по команді рапорт позивача, в зв`язку з цим позивач направив рапорт засобами поштового зв`язку на начальника Азово-Чорноморського регіонального управління.

Цим рапортом майор ОСОБА_1 повідомив, що командуванням систематично не виконуються умови п. 2 контракту про проходження військової служби (додаток 3), а саме не призначають на військові посади відповідно до отриманої професійної (фахової) підготовки та присвоєного військового звання. Позивач у наведеному рапорті вказав, що з дня укладення контракту він перебуває на посаді начальника ВІПС ВПС «Херсон».

З пояснень капітана ОСОБА_3 було встановлено, що 14.11.2016 року до нього звернувся начальник 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майор ОСОБА_4 та представив рапорт на ім`я начальника Азово-Чорноморського регіонального управління з метою ознайомлення з ним.

Ознайомившись з рапортом, капітан ОСОБА_3 виявив, що на ньому вже віддрукована резолюція із залишенням пустим місцем для вписання від його імені та від імені начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому, в рапорті було невірно вказане його прізвище.

Майор ОСОБА_1 забрав рапорт з метою його доопрацювання.

В той же день, 14.11.2016 року, вищезазначений військовослужбовець приніс повністю ідентичний рапорт, тільки з правильно написаним прізвищем капітана ОСОБА_3 та пояснив, що він відбуває до клінічного шпиталю ДПСУ м. Київ для проведення лікування і даний рапорт буде направляти на ім`я начальника Азово-Чорноморського регіонального управління в порядку статті 110 Дисциплінарного статуту ЗСУ, що не передбачає звернення по команді та резолюцій на ньому, а рапорт залишає з метою ознайомлення.

У висновку службового розслідування вказано, що майор ОСОБА_1 своїми діями відмовився виконувати законне розпорядження начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітана ОСОБА_3 написати рапорт по команді (тобто на безпосереднього начальника капітана ОСОБА_3 ) та звернувся напряму рапортом до начальника Азово-Чорноморського регіонального управління, чим порушив вимоги статті 14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Рапорт на ім`я начальника Азово-Чорноморського регіонального управління майор ОСОБА_1 написав опираючись на статтю 110 Дисциплінарного статуту ЗСУ та з віддрукованою резолюцією із залишеним пустим місцем для його візування начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовослужбовець ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що є не вірною формою для звернення до посадової особи у відповідності до статті 110 Дисциплінарного статуту ЗСУ (усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб…).

У висновку службового розслідування зазначено, що позивач має право звертатися, як громадянин України у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».

Також, у висновку службового розслідування зазначено, що за результатами службового розслідування група вважає за доцільне за порушення вимог статей 11, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип «А») майора ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності правами начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 оголосити догану. За неналежне виконання статей 11, 16 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальника відділу прикордонної служби «Херсон» ІІ категорії (тип «А») капітана ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності правами начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 оголосити догану.

На підставі вищенаведеного висновку службового розслідування, наказом начальника 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 546-ВВ від 26.12.2016 року за порушення вимог статей 11, 14 Статуту внутрішньої служби України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип «А») майору ОСОБА_1 оголошено догану.

Також, даним наказом за неналежне виконання вимог статей 11, 16 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальнику відділу прикордонної служби Збройних Сил України начальнику відділу прикордонної служби «Херсон» ІІ категорії (тип «А») капітану ОСОБА_3 оголошено догану.

Позивач не погодившись із вищенаведеним наказом в частинні притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани звернувся до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у даному випадку мав право звертатися до наступного безпосереднього начальника, оскільки його безпосередній начальник відмовився зареєструвати та передати по команді його рапорти.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Статтями 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV, визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути вічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст. 84 Дисциплінарного статуту).

Положеннями ст. 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Згідно ч. 3 ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

За нормами ст. 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

Приписами ст. 87-1 Дисциплінарного статуту визначено, що рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця оскаржується в установленому законом порядку.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (ст. 88 Дисциплінарного статуту).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, оскаржуваним наказом позивачу оголошено догану за порушення вимог статей 11, 14 Статуту внутрішньої служби України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а саме за те, що ним було подано рапорт на ім`я не безпосереднього начальника, а на ім`я наступного прямого начальника.

Відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може вирішити до наступного безпосереднього начальника.

При цьому, відповідно до статті 110 Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі: незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано апелянтом, що позивач звернувся до начальник ВПС «Херсон» капітана ОСОБА_3 , проте він відмовився зареєструвати та передати по команді його рапорт, у зв`язку з цим, позивач направив вказаний рапорт засобами поштового зв`язку на начальника Азово-Чорноморського регіонального управління в порядку статті 110 Дисциплінарного статуту.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, за результатами службового розслідування безпосередньому начальнику позивача - начальник ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітана ОСОБА_3 за неналежне виконання вимог статей 11, 16 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України оголошено догану.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення вимог статей 11, 14 Статуту внутрішньої служби України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваного наказу від 26.12.2016 року № 546-вв в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування у цій частині.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Що стосується заяви ОСОБА_1 , наданої ім. суду під час апеляційного розгляду справи, в якій він просить суд постановити окрему ухвалу про притягнення до відповідальності посадових осіб Азово-Черноморського регіонального управління ДПСУ винних в порушенні Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» в частині права військовослужбовця на одержання письмової відповіді про результати розгляду його звернення (скарги), колегія суддів враховуючи предмет даного спору та встановлені по справі судом обставини , вважає, що підстави для прийняття окремої ухвали за заявою ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п. 1 ч. 1 ст. 198; ст. 200; п. 1 ч. 1 ст. 205; ст. 206; ч. 5 ст. 254 КАС України, судова колегія,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий: Т.М. Танасогло
Суддя: А.Г. Федусик
Суддя: О.В. Яковлєв