Справа № 322/398/17(2-а/322/9/17)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2017 року справа № 322/398/17(2-а/322/9/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року у справі № 322/398/17 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2017 року.

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена державним виконавцем у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду, а тому підстави для її скасування відсутні.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що останню необхідно задовольнити, постанову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 лютого 2017 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист у справі № 808/2438/16 за рішенням суду від 04 листопада 2016 року, яким зобовязано призначити позивачу з 04 серпня 2015 року та виплатити з урахуванням раніше проведених виплат щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, а саме: з 04 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, виходячи з розміру грошового утримання судді 18 270,00 грн., з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 22 048,00 грн., з 01 травня 2016 року, виходячи з розміру грошового утримання 23 200,00 грн. (а.с. 5)

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_3 від 09 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 53369531 з виконання виконавчого листа № 808/2438/16, виданого 01 лютого 2017 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області, якою боржнику було запропоновано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

14 лютого 2017 року управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області направило до Відділу примусового виконання рішень повідомлення № 286/08 щодо виконання постанови суду у справі № 808/2438/16 у якому повідомило, що на виконання постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року позивачу призначено і нараховано щомісячне довічне утримання судді у відставці відповідно до розпорядження № 117802 від 03 лютого 2017 року. Згідно з протоколом розрахунку сум на виконання постанови з урахуванням виплачених коштів сума переплати становить 19 865,20 грн., тобто виплати грошового утримання судді у відставці позивачу відсутні (а.с. 29,31).

14 березня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53369531, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом (а.с. 5-6).

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 14 березня 2017 року ВП № 53369531, була винесена при неповному зясуванні державним виконавцем обставин справи, внаслідок чого є необґрунтованою, а отже незаконною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 181 КАС України Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 385/2011 затверджено Положення про Державну виконавчу службу України, відповідно до пункту 7 якого ДВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Згідно із Положенням про Державну виконавчу службу України, затвердженим постановою КМУ № 229 від 02.07.2014 р., Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів відповідно до закону.

З 07.04.2015 р. вищевказане Положення про ДВС втратило чинність у звязку із прийняттям постанови КМУ № 150 від 31.03.2015 р, якою погоджено пропозицією Міністерства юстиції щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 р. № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» функцій і повноважень Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, які припинені.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 р. № 17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) обєднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як субєктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 р. за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Враховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 КАС України здійснювати заміну неналежного відповідача на належного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже вказаними нормами статті встановлено, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, що призвело до порушення норм процесуального законодавства.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції за приписами статті 52 КАС України не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни неналежного відповідача під час апеляційного розгляду справи, тому, відповідно, підстави для задоволення позову до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відсутні.

Згідно положень ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разу встановлення під час апеляційного розгляду порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі апеляційної скарги та дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, задовольнивши позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року у справі № 322/398/17 скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко