Справа № 464/2232/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6755/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 26 квітня 2017 року у справі №464/2232/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №541969 від 17.03.2017 р.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 26 квітня 2017 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Доводи апелянта зводяться до того, що відповідач обмежив його у можливості скористатись правовою допомогою адвоката та одразу виніс оскаржувану постанову. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, інспектор батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Інші особи в судове засідання не прибув, хоча належним чином були повідомленні про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Із постанови серії АР №541969 від 17.03.2017 року видно, що позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно із вказаною постановою, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 17.03.2017 року на вул. Митрополита Андрея, 4 в м. Львові, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних ТЗ» та здійснив рух по даній смузі руху, чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху України.

Суд першої інстанції відмовив у позові з тих підстав, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення.

Апеляційний погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 17.1 Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поліцейський, що розглядає справу, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки (п.п. 4, 9 Розділу ІІІ вказаної Інструкції).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, на якому видно, що інспектором патрульної поліції було розяснено процесуальні права ОСОБА_2, в тому числі право на правову допомогу, якою він і скористався, оскарживши постанову про адміністративне правопорушення до суду

Отже, відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст.122 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 26 квітня 2017 року у справі №464/2232/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст ухвали складено 30.06.2017р.