Справа № 819/658/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6512/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби у м. Тернополі про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1Я звернулася з позовом до Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби у м. Тернополі про зобов'язання Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області подання про повернення сплаченого ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу квартири в розмірі 4819,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.01.2016 ОСОБА_1 придбала квартиру на підставі договору купівлі-продажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При укладенні договору ОСОБА_1 сплатила збір на обов'язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 4819,35 грн. Позивач придбала житло вперше, а тому вважає, що відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" сплатила такий збір безпідставно. Позивач зазначає, що 14.04.2017 року звернулася до Тернопільського ОУПФУ Тернопільської області про повернення помилково сплаченого збору на обов'язкове пенсійне страхування, проте отримала відмову у поверненні таких коштів. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та просить зобов'язати відповідача сформувати та подати до УДКСУ у місті Тернополі подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 4819,35 грн..

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року, адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 4 819, 35 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2016 року між ОСОБА_1 (покупець) та ПАТ "Компанія з управління активами "Національний резерв" в особі представника ОСОБА_2 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до пункту 2.1 договору купівлі-продажу ціна квартири встановлена в розмірі 481935,00 гри.

Перед укладенням вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного житла 4819,35 грн. відповідно до квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.01.2017 №0.0.493461618.1 (а.с. 9).

14.04.2017 року позивачка звернулась до Тернопільського ОУПФУ Тернопільської області із заявою, в якій просила повернути безпідставно сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 4819,35 грн. (а.с. 15).

19.04.2017 року Тернопільське ОУПФУ Тернопільської області за результатами розгляду даної заяви надало відповідь заявнику за № 7301/07 про те, що підстав для повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 4819,35 грн. немає з посиланням на відсутність у Пенсійного фонду України інформації щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно (а.с. 16).

Суд першої інстанції позов задоволив з тих підстав, що дії апелянта щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 4 819, 35 грн. є протиправними.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбали нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбали нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбали житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбали житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Статтею 4 Закону №400/97-ВР встановлено, що на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - 1% відсоток від об'єкта оподаткування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.111998 року №1740 затверджено Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, відповідно до п.15-1 якого збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбали нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, які набувають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбали житло вперше.

Згідно з п.15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбали житло і перебувають на черзі на одержання житла, або придбали житло вперше.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_1 у розділі "Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно" вказано лише квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка набута на підставі договору купівлі-продажу, НОМЕР_2 від 20.01.2016, в інших розділах відомості відсутні (а.с.13).

Також, згідно з довідки ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" від 13.03.2017 №901,- ОСОБА_1 згідно обліку технічної-інвентаризації станом на 29.12.2012 не має зареєстрованого права приватної власності на будинок (квартири) в м. Тернополі (а.с. 12).

Водночас, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та підтверджували відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, апелянтом не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивач 20.01.2016 вперше придбала нерухоме майно (квартиру) за договором купівлі-продажу і при його нотаріальному посвідченні сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості в сумі 4819,35 грн., який підлягає поверненню, оскільки, відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", позивачка не є платником зазначеного збору.

Водночас, відсутність можливостей в органів Пенсійного фонду України встановити придбання житла конкретною особою вперше не може бути тягарем для особи, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може порушувати права громадян, і саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок довести, що конкретні особи придбавають житло не вперше.

Щодо покликання апелянта на п.15-2 Порядку №1740, відповідно до якого збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", то колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне вказати наступне.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 15.07.1999 № 967-XIV статтю 1 Закону №400/97-ВР доповнено пунктами 8, 9 і 10, щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні нерухомого майна та встановлено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору, який справляється у разі купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до вказаного Закону Кабінет Міністрів України виніс постанову від 25 серпня 1999 року № 1549 "Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій", якою Порядок №1740 доповнено п.15-1 - 15-15.

Як пунктом 15-1, так і п.15-2 Порядку №1740 встановлено випадки, при яких збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується та які не є взаємовиключними, а тому придбання особою житла вперше та отримання фізичною особою права власності на житло в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" є рівноцінними підставами для звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

Відповідно до п.3 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень.

Пунктом 5 Порядку №787 встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання надається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-2 затверджено Порядок ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів (далі - Порядок №21-2) яким установлюється механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум, зокрема, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1.3 Порядку №21-2 встановлено, що облік надходження сум платежів ведеться спеціалістами відділу обліку надходження платежів управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах та районах у містах, а також у містах та районах. Проведення операцій з обліку сум платежів спеціалістом відділу обліку надходження платежів органів Пенсійного фонду здійснюється в автоматичному режимі в хронологічному порядку за датами здійснення операцій на підставі документів, які підтверджують правильність та своєчасність цих операцій.

Відповідно до п.7.2 Порядку №21-2 суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Враховуючи вказані законодавчі положення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України, а відтак збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, який позивачем сплачено при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу житла за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж, підлягає поверненню. При цьому саме органи Пенсійного фонду України, які контролюють справляння надходжень бюджету по даному збору, мають у разі ініціативи платника сформувати та внести відповідне подання до органів державної казначейської служби.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі №819/658/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький

Повний текст судового рішення виготовлено 03.07.2017 року