Справа № 826/17923/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 червня 2017 року №826/17923/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни та зобов'язання встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем необґрунтовано відмовлено у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, мотивуючи тим, що позивач не надав необхідних доказів залучення його до складу саме формувань Цивільної оборони, а тому відмова є правомірною.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування цивільної оборони в період з 21.05.1986 по 29.05.1986; на момент аварії працював водієм Центральної поліклініки МВС УРСР.

Дані обставини підтверджуються випискою з додатку №3 до наказу МВС УРСР від 29.12.1990 №437, а саме в пункті 43 Списку працівників МВС УРСР, які приймали участь в роботах пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, зазначено, що ОСОБА_1 - водій Центральної поліклініки МВС УРСР; довідками Центральної поліклініки МВС УРСР від 30.08.1990 №4/3-20.П5 та Центральної поліклініки МВС України від 25.03.1996 №55/3-15.

Внаслідок виконуваних робіт позивач отримав захворювання, а в подальшому інвалідність, яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.05.2009 ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії.

Відповідно до довідки МСЕК від 10.12.2012 серія 10 ААА №800377 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності 70% у зв'язку з профзахворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та встановлено ІІ групу інвалідності довічно.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про визнання інвалідом війни та видати йому посвідчення відповідного зразка.

Листом від 30.09.2016 №01-34-17230 Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації відмовило позивачу у визнанні відповідного статусу та видачі посвідчення, посилаючись на відсутність документальних підтверджень залучення позивача до складу формувань цивільної оборони.

ОСОБА_1 вважає відмову Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни неправомірною та просить суд зобов'язати відповідача встановити статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни, виходячи з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській атомній електростанції, має посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії, а також зазначив що був залучений до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони, має інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, тому відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання статусу «Інвалід війни».

Крім того, позивачем на адресу відповідача скеровано заяву про надання статусу та видачу посвідчення інваліда війни, до якої були долучені всі необхідні документи, які доводять наявність права на отримання статусу та посвідчення інваліда війни та відповідають вимогам пункту 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302.

Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації проти задоволення позовних вимог заперечує з таких підстав.

Згідно пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Довідки щодо участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, які не містять інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення особи до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не дають правових підстав для визначення статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону.

Серед наданих позивачем документів докази його участі у складі формувань Цивільної оборони відсутні.

Також відповідач зазначає, що чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській ЕАС органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ і організацій, тоді як регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

В даному випадку позивачем надано як відповідачу, так і суду докази наявності підстав, передбачених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону, тому підстав для відмови у видачі відповідного посвідчення не було.

Зокрема, факт залучення ОСОБА_1 до формувань цивільної оборони підтверджується наступними документами: наказом МВС УРСР від 29.12.1990 №437, додатком №3 до наказу МВС УРСР від 29.12.1990 №437, довідками Центральної поліклініки МВС УРСР від 30.08.1990 №4/3-20.П5 та Центральної поліклініки МВС України від 25.03.1996 №55/3-15, листом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.09.2007 №15078/фв.

Так, згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 20.09.2007 №15078/фв, у період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції до участі формувань цивільної оборони МВС УРСР, також залучалися медико-санітарні та тилові служби МВС, УВС, на яких покладалося завдання з проведення профілактичних заходів щодо зниження негативного впливу радіації на організм людини.

На думку суду, вказаних доказів достатньо для підтвердження факту участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формування цивільної оборони.

Окрім того, відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону для надання статусу інваліда війни з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, достатньо доказу участі особи у ліквідації наслідків на ЧАЕС у складі будь-яких підрозділів Цивільної оборони.

Твердження відповідача про те, що чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській ЕАС органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ і організацій, суперечить пункту 9 частини другої статті 7 Закону, який такого обмеження не містить.

Також є доведеною обставиною встановлення позивачу інвалідності у зв'язку з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та має ІІ групу інвалідності.

З врахуванням наведеного позивач відповідає вимогам пункту 9 частини другої статті Закону, що дає право на отримання посвідчення інваліда війни.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно пункту 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що позивачем надано всі необхідні документи для отримання посвідчення інваліда війни згідно пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 128, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

3. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації вчинити дії щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Літвінова А.В.