Справа № 607/8885/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 червня 2017 року м. Київ К/800/18214/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії; зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з 01.02.2016 року; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про переплату пенсії за період з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року та зобов'язання її повернути.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2016 року, залишеною без змін Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення, яким задовольнии позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді державного службовця в Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області від 07.11.2015 року.

З 01.02.2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не виплачує пенсію ОСОБА_1 посилаючись на те, що вона працює на посаді державного службовця в Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області і відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а в подальшому Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», передбачено, що тимчасово при працевлаштуванні на держаній службі у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, в подальшому з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року виплата пенсії призупиняється.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а в подальшому Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», передбачено, що тимчасово при працевлаштуванні на держаній службі у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, в подальшому з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року виплата пенсії призупиняється.

Згідно Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, внесені зміни до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка має назву «Виплата пенсій пенсіонерам за наявності заробітку (прибутку)», а саме передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи па посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу». «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку).

Пункт 2 Прикінцевих положень наведеного закону зазначає, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» продовжено особливий період невиплати пенсій, а саме визначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З системного аналізу норм щодо припинення виплати пенсії Законів України № 911-VIII від 24.12.2015р. та № 213-VIII від 02.03.2015р. вбачається, що припинення виплати пенсії відповідно до Закону України № 911 - VIII від 24.12.2015р. пов'язане з перебуванням особи на посаді та на умовах передбачених зокрема Законом України «Про державну службу» та не пов'язане з правом особи на призначення спецпенсії у зв'язку з перебуванням на відповідній посаді, як це визначено Законом № 213 -VIII від 02.03.2015р., а тому підстави припинення виплати пенсії пов'язані з перебуванням на відповідній посаді - різні.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року встановлено, що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Однак, посада позивача не відноситься до переліку посад, зазначених у п. 3 Прикінцевих положень Закону.

За таких обставин, враховуючи зміни в законодавстві, яким врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення, припинення виплати пенсії ОСОБА_3 відповідачем є правомірним, підстави для нарахування та виплати їй пенсії відсутні, а отже судами попередніх інстанцій вірно відмовлено в задоволенні заявлених вимог позивача.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз