Справа № 359/4017/17
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/290/2017
Справа №359/4017/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 липня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Бориспіль Уртоф Нещенко Беатріс про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, вимоги якого було збільшено в ході судового розгляду, який обґрунтовує тим, що 14 травня 2017 року інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Бориспіль Київської області лейтенант поліції Уртоф Н.Б. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №744260, якою притягнула його до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Вказаною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Як вказав позивач, він здійснив зупинку транспортного засобу, яким керував, за адресою: м. Бориспіль вул. Київський шлях, 75, оскільки будучи досвідченим водієм, бачив, що знак 3.34 розміщений не за нормами ДСТУ, а отже не діє. Інспектор Уртоф Н.Б. під'їхала до його автомобіля та попросила ОСОБА_1 надати їй для огляду посвідчення водія, технічний паспорт та страховий поліс на автомобіль, та зазначила, що він нібито здійснив стоянку в зоні знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив р.33 ПДР України. Не вислухавши його жодних заперечень чи пояснень з цього приводу в своєму автомобілі склала постанову, та вручила йому постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вказав, що інспектор поліції позбавила його права на захист своїх прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до неповного та однобокого розгляду справи; інспектор порушила ч.5 ст.258 КУпАП, оскільки правопорушення не було зафіксоване не в автоматичному режимі; також не дотрималась положень закону та розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням Управління патрульної поліції м. Бориспіль за адресою: м. Бориспіль вул. О. Кошового, 4. Позивач вважає, що постанова серії АР №744260 від 14 травня 2017 року є незаконною, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права, а також у зв'язку з неповним з'ясуванням усіх фактичних обставин справи, без належної оцінки доказів. Тому ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Бориспіль лейтенанта поліції Уртоф Н.Б. серії АР №744260 від 14 травня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали адміністративний позов та просили суд задовольнити його.

Представник відповідача Батечко Р.С. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення пред'явленого позову, та надала письмові заперечення. В обґрунтування своїх заперечень вказала на те, що 14 травня 2017 о 09 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Реugeot EXPERT», номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Київський Шлях, 75, у м. Бориспіль, та здійснив стоянку в зоні дії 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги розділу 33 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 255 гривень. Зазначив, що відповідно до положень п.10.5.31 ДСТУ 4100-2002 дія знаків 3.1-3.15 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком, а в населеному пункті у разі відсутності перехресть - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) польових, лісових та інших доріг без покриття, перед якими не встановлені знаки пріоритету. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ст.ст.249, 258, 276, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором №3 роти УПП у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Уртоф Н.Б. було дотримано, а тому інспектор мала право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці вчинення адміністративного правопорушення де воно було вчинене та на місці де несе службу в той час. Вважає, що інспектор, розглядаючи дану справу, діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Також зазначила, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що знак 3.34 на місці зупинки його автомобіля, відповідно до норм ДСТУ, не діє, і він внаслідок цього не скоював правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. З цих підстав, вважає, що позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, та просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що про існування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було відомо в день її винесення, а саме 14 травня 2017 року, про що свідчить його підпис на постанові (а.с.9).

До суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся 22 травня 2017 року, про що свідчить реєстраційний штамп Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с.1),. Таким чином, ним не пропущено строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Судом встановлено, що 14 травня 2017 року інспектор №3 роти батальйону УПП у м. Бориспіль Київської області лейтенант поліції Уртоф Н.Б. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №744260, якою наклала на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.9).

Зі змісту даної постанови вбачається, що 14 травня 2017 року о 09 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Реugeot EXPERT», номерний знак НОМЕР_1, в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 75, здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», порушивши вимоги розділу 33 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол.

Проте, згідно ч.2 та ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що він не визнає свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки він здійснював зупинку в зоні, де знак 3.34 «Зупинку заборонено» не діє, так як він розміщений не за нормами ДСТУ. При здійсненні зупинки керувався іншими засобами регулювання дорожнього руху, що зазначені в п.8.1 ПДР, а саме: дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів.

Проте, дані пояснення позивача суд оцінює критично, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно п.1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР визначено що, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з вимогами ПДР України знак 3.34 «Зупинку заборонено», означає, що забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть,-до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення(прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Відповідно до положень п.10.5.31 ДСТУ 4100-2002, дія знаків 3.1-3.15 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком, а в населеному пункті у разі відсутності перехресть - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення(прилягання) польових, лісових та інших доріг без покриття, перед якими не встановлені знаки пріоритету.

Таким чином, доводи позивача з приводу того, що він здійснював зупинку на території де не діє знак 3.34 « Зупинку заборонено» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, будь-яких належни доказів, які підтверджують зазначену обставину, ОСОБА_1 не надано та не зазначено джерел їх здобуття.

Крім цього, судом критично сприймаються доводи позивача стосовно того, що інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Борисполі ДПП лейтенант поліції Уртоф Н.Б. незаконно розглянула справу на місці зупинки автомобіля, оскільки законом дозволено розглядати справи виключно за місцезнаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи.

Так, у відповідності до положення ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як роз'яснив Конституційний Суд України в рішенні №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення , положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 та п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

В свою чергу, доводи позивача, щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що призвело до порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, та в результаті до винесення незаконної постанови, не знайшли свого підтвердження належними та беззаперечними доказами.

При цьому, інспектором патрульної поліції Уртоф Н.Б. не було порушено процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки остання діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №744260, відносно ОСОБА_1 саме на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідає нормам чинного законодавства.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, доведена.

Крім того, нормою ст.284 КУпАП визначено, вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2016 року №378/161/16-а.

Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст.122 КпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття судом провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12 березня 2015 року у справі №К/9991/28251/11.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення є законною, підстави для її скасування та закриття провадження у справі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись п.3.34 ПДР України, ч.1 ст.122, ч.1 ст.254, ч.2 та ч.4 ст.258, ст.289 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.69, ч.2 ст.71, ст.86, ст.ст.160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Бориспіль Уртоф Нещенко Беатріс про скасування постанови АР №744260 від 14.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський