Справа № 632/322/17
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

05 липня 2017 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Овдієнко В.В.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області з наступними вимогами:

1. Визнати неправомірним рішення від 30.01.2017 року №17/Д-14 управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області, щодо відмови у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 18.01.2017 року №04-50/22;

2. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.01.2017 року, на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 18.01.2017 року №04-50/22 №04-50/742, і довічно.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив наступне: він є суддею Первомайського міськрайонного суду Харківської області у відставці з грудня 2000 року, знаходиться на обліку вуправлінні Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області

Постановою КМУ від 02.09.2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету ОСОБА_2 України", яка набрала чинності 09.09.2015 року, викладений в новій редакції Додаток 47 до Постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 09.03.2006 року №268 "Схема посадових окладів керівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів".

Відповідно до довідки ТУ ДСА у Харківській області від 18.01.2017 року за №04-50/22 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячно довічного грошового утримання суддям у відставці склала 28800 грн. з урахуванням стажу та рангу.

20 січня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в зв'язку з підвищенням окладу та надбавок працюючим суддям у розмірі 90 відсотки від їх доходу, так як згідно до рішення Конституційного суду України обмеження щодо суддів не застосовуються, відповідно до довідки №04-50/22 від 18.01.2017 року, однак 30.01.2017 року відповідач своїм рішенням №17/Д-14, відмовив йому у перерахунку пенсії.

Рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 відновлені Конституційні права гарантії та права судді у відставці, а саме, частину третю, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №2453-У1 від 07.07.2010 року. Конституційний суд України визнав не конституційними зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-У1 від 07.07.2010 року, які діяли на момент звільнення позивача та виклав частину третю ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-У1 від 07.07.2010 року в наступній редакції: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Конституційний Суд України в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп зазначив: "В Україні як в соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене" (абзаци другий, третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року М8-рп).

В рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року №4-рп/2007 також зазначено, що довічне грошове утримання судді це особлива форма забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належним матеріальним утриманням. Особливість щомісячного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування. Не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами України гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії їх матеріального та соціального забезпечення. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений заробляти додаткові матеріальні блага.

Щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді. Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Крім цього, відповідно до положення ч. 5 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року (зі змінами Закону №213-УIII від 02.03.2015 року), яка передбачає, що після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року №2862-ХІІ, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітку судді.

Наведене правило було закріплено і у статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-УІ. згідно з ч. З якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2%, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію ст. 129 Закону №2453-УІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою.

Законом України №3668-УІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року було змінено грошове утримання судді у відставці та передбачено, що щомісячне грошове утримання судді виплачується у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно Закону "Про запобігання Фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166 УІІ від 27.03.2014 року були внесені зміни до ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року, а саме: цифра 80% змінена на 70%. Доплата за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років в розмірі 2% не була змінена, тому, на день звернення до Вищої ради юстиції України, позивач мав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 70% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного утримання збільшився на 2%, але не більше ніж на 90%.

Відповідно до п. 1.2 постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної ради України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Як вбачається з довідки №04-50/22 від 18.01.2017 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, заробітна плата , яка враховується при призначенні (перерахунку) йому щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 28800 грн. 00 коп.

Таким чином, вважав, що є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та незаконними дій відповідача про відмову йому в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2017 року.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14.03.2017 року зазначена справа була передана для розгляду до Зміївського районного суду Харківської області.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 31.03.2017 року відкрито скорочене провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання чинити певні дії.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2017 року замінено первісного відповідача - управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області його правонаступником - Лозівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, яке зобов'язано подати заперечення проти позову та необхідні документи, або заяву про визнання позову.

27.06.2017 року від представника відповідача - начальника Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ОСОБА_3 надійшло письмове заперечення проти позову.

В обґрунтування заперечень зазначено наступне: Лозівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області з обставинами викладеними позивачем у своєму адміністративному позові не погоджується з огляду на наступне:

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Лозівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Лозівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області 20.04.2017 року було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА у Харківській області від 18.01.2017 року за №04-50/22. В травні 2017 року ОСОБА_1 отримав підвищений розмір щомісячного довічного грошового утримання.

Виходячи з вищевикладеного вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що но свобод та інтересів дією чи бездіяльністю Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, та представником відповідача начальником Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ОСОБА_3 у запереченні на позовну заяву, дослідивши письмові докази, дійшов наступного:

Позивач ОСОБА_1перебуває на обліку в Лозівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області (яке є правонаступником УПФУ у Первомайському районі Харківської області), є суддею у відставці і йому виплачується щомісячне грошове утримання.

З довідки ТУ ДСА України від 18.01.2017 року №04-50/22 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 вбачається, що заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, у січні 2017 року склала 28800 грн. 00 коп. (а. с. 11).

ОСОБА_1звернувся до управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області (правонаступником, якого є Лозівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) з заявою, в якій просив здійснити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання виходячи із розміру 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді. Однак 30.01.2017 року управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області від 30.01.2017 року повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку пенсії та роз'яснено право звернутися до суду (а. с. 12).

Разом з тим, після пред'явлення до суду позову, Лозівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, яке є правноступником управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області, 20.04.2017 року було здійснено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки ТУ ДСА у Харківській області від 18.01.2017 року №04-50/22 починаючи з 05 січня 2017 року, що підтверджується даними розпорядження №128600 від 20.04.2017 року (а. с. 34, 35).

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів, є елементами статусу судді (статті 42 - 45 Закону України "Про статус суддів"). Збереження існуючого статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді (пункт 7.2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008).

Рішенням Конституційного суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року відновлені Конституційні гарантії та права судді у відставці, а саме, частину третю, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №2453-У1 від 07.07.2010 року. Конституційний суд України визнав неконституційними зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-У1 від 07.07.2010 року, які діяли на момент звільнення позивача та виклав частину третю ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-У1 від 07.07.2010 року в наступній редакції: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційний Суд України в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп зазначив: "В Україні як в соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене" (абзаци другий, третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп).

В рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року №4-рп/2007 також зазначено, що довічне грошове утримання судді це особлива форма забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належним матеріальним утриманням. Особливість щомісячного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування. Не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами України гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії їх матеріального та соціального забезпечення. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений заробляти додаткові матеріальні блага.

Щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді. Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Це відповідає і міжнародним стандартам у сфері судочинства, зокрема, згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC(2010)12) "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці. Для захисту оплати праці суддів від зменшення слід прийняти спеціальні законодавчі положення".

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (4 листопада 1950 року), ратифікованій Верховною ОСОБА_2 України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: Основні принципи незалежності судових органів, ухвалені резолюціями 40/32 від 29.11.1985 року, 40/146 від 13.12.1985 року Генеральної Асамблеї ООН.

Враховуючи зазначене, позивач має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% винагороди судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язання здійснювати перерахунок та виплату до подальшої зміни суддівської винагороди працюючого судді слід розуміти, що перераховане щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватись до зміни винагороди працюючого судді, у разі такої зміни - позивач вправі звернутись з відповідною заявою до органів Пенсійного фонду про проведення перерахунку з наданням відповідних підтверджуючих документів про зміну винагороди.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано докази того, що ним здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з розміру 28800 грн. 00 коп. згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області від 18.01.2017 року №04-50/22 з 05 січня 2017 року.

Таким чином, на час судового розгляду відсутнє порушення права позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з січня 2017 року внаслідок усунення зазначеного порушення самим відповідачем.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку довічного грошового утримання не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-14, 71, 72, 159-162, 183-2 КАС України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірним рішення про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та про зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 18.01.2017 року №04-50/22 №04-50/742.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: