Справа № 817/278/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року 13 год. 40 хв. РівнеСправа № 817/278/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання акту перевірки незаконним, скасування податкових повідомлень-рішень.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується відповідач) про визнання акту перевірки від 02.02.2016 незаконним, скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2016: №/17-03, відповідно до якого нарахований штраф за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 19 грн. 73 коп.; № 7/17-03, відповідно до якого нарахований штраф за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 3681 грн. 51 коп.

Ухвалою судді Гломба Ю.О. від 06.03.2017 провадження в адміністративній справі відкрито, ухвалою від 06.03.2017 справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою судді Недашківської К.М. від 22.05.2017 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У позовній заяві позивач зазначив, що не був ознайомлений з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення. Тобто, позивач вважає, що порушено його право на прийняття участі в проведенні перевірки, і як наслідок така перевірка є незаконною і відсутні правові наслідки перевірки. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області подав письмові заперечення проти адміністративного позову, де зазначив, що камеральна перевірка проводиться без будь-якого спеціального рішення керівника або направлення на її проведення. Акт перевірки надсилається для підписання платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. Таким чином, фіскальний орган виконав всі вимоги законодавства та надіслав акт перевірки платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення 02.02.2016. Аналогічно, податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу 15.03.2016. Таким чином, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

У судове засідання, призначене на 29.06.2017, прибули позивач та представник відповідача.

Суд в судовому засіданні прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб, за результатами якої складено акт від 02.02.2016 №1 (далі іменується Акт перевірки) (а.с.46-47).

У висновку Акту перевірки вказано, що платником порушено терміни сплати узгодженого податкового зобовязання по орендній платі з фізичних осіб згідно податкових декларацій плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності).

На підставі Акту перевірки фіскальним органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.03.2016: №/17-03, яким зобовязано сплатити штраф за платежем «орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 19 грн. 73 коп., та №7/17-03, яким зобовязано сплатити штраф за платежем «орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 3681 грн. 51 коп. (а.с. 74-79).

Внаслідок адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень Головним управлінням ДФС у Рівненській області та Державною фіскальною службою України прийняті рішення про результати розгляду скарг від 19.01.2017 № 40/ФОП/17-00-10-03/2 та від 07.02.2017 №1723/Ш/99-99-11-02-01-14 відповідно, згідно з якими скарга платника податків залишена без розгляду (а.с.13-16).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірних рішень на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі іменується ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 ПК України визначено види перевірок, які мають право проводити податкові органи, а саме: камеральні, документальні, фактичні.

У ході судового розгляду встановлено, що перевірка позивача була камеральною; керівником контролюючого органу рішення про проведення перевірки, оформлене наказом, не приймалося та позивачу не надсилалося.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

З дослідженого судом акта перевірки №1 від 02.02.2016 та тверджень, зазначених у запереченнях проти адміністративного позову, встановлено, що податковим органом проведена камеральна перевірка, при цьому відображено відомості щодо граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а також відомості щодо дати та сум фактичної сплати зобов'язання.

Таким чином, стає очевидним факт, що податковим органом досліджувались не виключно дані, зазначені в податкових деклараціях платника податків, а також інші відомості. Відтак, проведена перевірка за своєю правовою природою не є камеральною відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, а є фактично документальною перевіркою.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; субєктів господарювання мікро-малого; середнього підприємництва; інших платників податків.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено в статті 79 ПК України.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79 ПК України).

У відповідності до пункту 79.2 статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, аналізованими нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог статті 78 та статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14).

За приписами частини 1 статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що фіскальний орган порушив встановлений законом порядок проведення документальної перевірки позивача, діяв поза межами законодавства.

Тому, відображені в Акті перевірки від №1 від 02.02.2016 відомості не можуть бути взяті до уваги судом відповідно до частини 3 статті 70 КАС України, оскільки такі відомості одержані контролюючим органом з порушенням закону, а відтак відсутні правові наслідки такої перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання акту перевірки незаконним, то суд зазначає наступне.

Зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів процесуального Закону до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи за до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Оскільки дії пов'язані з включенням до акта висновків, є по суті виконанням перевіряючим обов'язків, а самі по собі висновки обов'язкової сили не мають і не породжують у платника будь-якого додаткового обов'язку та не позбавляють його можливості реалізації своїх прав, у тому числі у сфері оподаткування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання акту перевірки незаконним, оскільки акт перевірки не являється рішення індивідуальної дії субєкта владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 12березня 2016 року №/17-03 та № 7/17-03.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська