Справа № 766/935/17
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/935/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив зобов'язати УПФУ здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постановки КМУ №505 від 31 травня 2012 року, №763 від 30 вересня 2015 року та №1013 від 09 грудня 2015 року згідно з вимогами ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (зі змінами внесеними від 05 жовтня 1995 року за №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-111) (далі Закон) з розрахунку 80% від середньої заробітної плати відповідно до посади працівника прокуратури згідно довідки прокуратури Херсонської області №18/425 вих. 16 від 09 грудня 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року без обмежень граничного розміру пенсії, та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії, та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

В ході розгляду справи, колегією суддів в порядку письмового провадження було задоволено клопотання про заміну відповідача з управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні на Херсонське обєднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області (далі УПФУ).

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду УПФУ подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 02 серпня 1999 року перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію у зв'язку із виходом у відставку на підставі ст.50-1 Закону зі змінами внесеними від 05 жовтня 1995 року №358/95-ВР у редакції Закону від 12 липня 2001 року №2663-111, що діяла станом на серпень 2002 року, у розмірі 80% суми заробітної плати.

06 грудня 2016 року у зв'язку із підвищенням посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року №1013 позивач звернувся до УПФУ з письмовою заявою про здійснення перерахунку розміру обчисленої пенсії, виходячи із розміру 80% заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 09 грудня 2016 року №18/425 вих-16.

Проте, УПФУ прийнято рішення про відмову в проведенні позивачу перерахунку пенсії за відсутності законодавчих підстав, що підтверджується протоколом №89 від 14 липня 2016 року.

Відмова УПФУ в проведенні перерахунку і стала підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що даний адміністративний позов до УПФУ про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та вважає його помилковим з огляду на наступне.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону (що діяв станом на час призначення пенсії позивачу), держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком. Частиною 18 цієї статті визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15 липня 2015 набув чинності новий Закон України "Про прокуратуру" згідно Розділу ХІІ "Прикінцевих положень" якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 року; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51- 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача (06 грудня 2016 року) до відповідача із заявою про перерахунок пенсії частини 13 та 18 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Водночас, згідно ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час звернення за перерахунком) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. З наведеного вбачається, що вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії у певних випадках, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі "Великода проти України" від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах УПФУ діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, оскільки у відповідача відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_3
Суддя: Суддя: Л.Є Зуєва ОСОБА_1