Справа № 826/996/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/996/17 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А
04 липня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ганечко О.М.
суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,
за участю секретаря: Біднячук Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про:
визнання протиправними дії Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
зобов`язання Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи, яка настала внаслідок поранення/контузії, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, одноразову грошову допомогу у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб на момент встановлення інвалідності, що становить 182 700,00 грн.;
стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 182 700,00 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апелянта, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до Бобровицького районного військового комісаріату зі зверненням про виплату одноразової грошової допомоги, яка надіслана до розгляду до Чернігівського обласного військового комісаріату, про що позивача повідомлено листом від 01.04.2016 №529.
Листом від 24.05.2016 №5/2148с Чернігівський обласний військовий комісаріат повідомив позивача, що листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 12.05.2016 №248/3/6/2232 документи для виплати одноразової грошової допомоги відпрацьовані, за результатами чого комісія дійшла до висновку про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.
Безпосередньо у листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 12.05.2016 №248/3/6/2232, в якості причини для відмови у сплаті грошової допомоги, зроблено посилання на приписи статті 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, згідно з якими особам, які звільнялись з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги має здійснюватись не Міністерством оборони України.
Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що у межах спірних правовідносин на Міністерство оборони України, як відповідача у даній справі, не покладено обов`язку з вирішення питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 24.05.1988 по 15.05.1990 проходив строкову службу в прикордонних військах у складі в/ч НОМЕР_1 , в тому числі з 25.11.1988 по 15.02.1989 служив на території Республіки Афганістан (а.с.12).
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.03.2016 серії АВА 018918, копія якої наявна у матеріалах справи, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 22.02.2016. В якості причини встановлення вказаної інвалідності зазначено поранення, контузії та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії
Як встановлено судом першої інстанції, та за твердженнями відповідача, що не заперечувалось позивачем, військова частина № НОМЕР_1 відноситься до прикордонних військ.
Також, згідно з ч. 1 ст. 6 та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. Забезпечення діяльності органів Державної прикордонної служби України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, через державне оборонне замовлення та закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.
Відповідно до п. 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 399/2011 (далі - Положення), Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Виходячи із основних завдань Адміністрації Державної прикордонної служби України, визначених у п. 3 Положення, та визначення поняття головного розпорядника коштів, наведеного у ст.22 Бюджетного кодексу України, а також, враховуючи пп. 14 п. 11 Положення, колегія суддів приходить до висновку про те, що Адміністрації Державної прикордонної служби України є головним розпорядником коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Державної прикордонної служби України та за рахунок яких, згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплачується одноразова грошова допомога.
Вирішуючи питання про наявність правового зв`язку між Державною прикордонною службою України та позивачем, який проходив службу в Прикордонних військах Комітету державної безпеки СРСР, колегія суддів виходить із такого.
У відповідності до п. 3 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правонаступником Прикордонних військ України, створюється на їх основі, у тому числі матеріально-технічній базі, у межах штатної чисельності та фінансування за станом на 1 січня 2003 року.
У свою чергу Прикордонні війська України, згідно з п. 1 Положення про порядок комплектування, військового, матеріально-технічного і фінансового забезпечення Прикордонних військ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 04 листопада 1991 року №1781-XII, створюються на базі Прикордонних військ СРСР, дислокованих на території України.
Зазначене свідчить про те, що громадяни України, які проходили військову службу в прикордонних військах колишнього СРСР мають рівні права на соціальних захист із особами, які проходили службу у Державній прикордонній службі України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у порядку та на умовах, передбачених для військовослужбовців Державної прикордонної служби України.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з пунктами 4 та 5 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина шоста статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом (частина перша статті 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Згідно з частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (пункт 12 Порядку №975).
Фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (пункт 16 Порядку №975).
Згідно з п.17 Порядку, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Відповідно до пункту 18 Порядку №975, у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена).
Отже, враховуючи все викладене вище, центральним органом державної влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, є Адміністрація Державної прикордонної служби України, на яку, у межах спірних правовідносин, покладено вирішення питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як функціональному правонаступнику відповідного органу, який виконував аналогічні функції у період проходження та звільнення позивача з військової служби у прикордонних військах.
А тому, на Міністерство оборони України в даних правовідносинах не покладається обов`язок з вирішення питання про виплату позивачу зазначеної одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, на виконання вказаних положень довів необґрунтованість підстав для задоволення позову. А відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, повно встановивши обставини справи, та застосувавши відповідні норми закону.
Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 19.04.2017, та не можуть бути підставою для її скасування.
За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.04.2017 - без змін
Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.