Справа № 740/1799/17
Суддя: Дикий В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження номер 2-а/741/42/17
Єдиний унікальний номер 740/1799/17
ПОСТАНОВА

іменем України

15 червня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 02 березня 2011 року їй була призначена та почала виплачуватися пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV. 01 квітня 2015 року виплата цієї пенсії була призупинена на підставі Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та не виплачувалася до 20 вересня 2016 року. У зазначений період позивач працювала на посаді судді Ніжинського міськрайонного суду. 14 вересня 2016 року вона вийшла у відставку з посади судді. У зв'язку з цим 20 вересня 2016 року їй було призначене довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2010 року з урахуванням Рішення КСУ від 08.06.2016 р. №4-рп2016, яке позивач отримує і зараз. Законом №213-VІІІ передбачалося, що до 01 червня 2015 року мав бути прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі й спеціальних. Такий закон так прийнятий і не був. Позивач уважає, що саме з цієї дати відповідач повинен був продовжити виплату їй призначеної пенсії за віком. Позивач також уважає, що дії відповідача щодо призупинення виплати їй пенсії за період з 01 червня 2015 року до дати призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці, є незаконними. Її не було належним чином повідомлено про призупинення такої виплати. 22 квітня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про відновлення виплати з 01 червня 2015 року до 20 вересня 2016 року раніше призначеної їй пенсії за віком, але рішенням пенсійного фонду від 26 квітня 2017 року їй було відмовлено в задоволенні її заяви. Дії відповідача щодо відмови в задоволенні заяви позивач уважає протиправними, оскільки 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України №213-VІІІ, яким було внесено зміни до ст. 47 Закону №1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами «Про статус депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій у статус суддів», призначені відповідно до Закону №1058-IV, не виплачуються. Тобто в період з 01 квітня 2015 року й до 1 червня 2015 року дії відповідача були правомірними. П. 5 Прикінцевих положень Закону №213-VІІІ передбачено, що в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищевказаних законів. Закон №213-VІІІ не скасовано, не визнано неконституційним, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі й спеціальних, прийнято не було. З 01 червня 2015 року до 14 вересня 2016 року позивач працювала на посаді судді й ця посада не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» чи Закону України «Про державну службу». Тому відпали підстави для невиплати пенсії за віком, а тому позивач уважає, що з 01 червня 2015 року до переходу на інший вид пенсійного забезпечення, тобто до 20 вересня 2016 року, виплата пенсії за віком підлягала відновленню. Дії відповідача щодо відмови у задоволенні її заяви позивач уважає протиправними, позивач указує, що така відмова є грубим порушенням її конституційних прав на пенсійне забезпечення, закріплених у ст. 46 Конституції України.

Позивач у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу в її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, начальник Ніжинського об'єднаного УПФ України направила до суду заперечення проти адміністративного позову, у якому просила відмовити в задоволенні позову, розгляд справи проводити без участі представника УПФ. В обґрунтування своєї позиції начальник УПФ зазначила, що позивачу з 02.03.2011 року призначена пенсія за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 20.09.2016 - щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням норм Рішення КСУ від 08.06.2016 №4-рп/2016. Виплата пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 квітня 2015 року була призупинена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зміни передбачають, що тимчасово у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, у т. ч. Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. Позивач до 14.09.2016 р. працювала на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», тому з 01.04.2015 по 14.09.2016 р. їй не проводилася виплата пенсії. Начальник УПФ уважає, що для поновлення виплати пенсії з 01.04.2015 по 14.09.2016 відсутні законні підстави.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що позивач з 22 червня 1987 року по 14 вересня 2016 року працював на посаді народного судді Ніжинського районного народного суду Чернігівської області та на посаді судді Ніжинського міськрайонного суду.

02 березня 2011 року позивачеві призначена та почала виплачувалася пенсія за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

01 квітня 2015 року відповідно до Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» відповідач призупинив виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

22 квітня 2017 року позивач звернулася до Ніжинського об'єднаного УПФ України із заявою про відновлення виплати з 01 червня 2015 року до 20 вересня 2016 року раніше призначеної їй пенсії за віком.

Листом № 39/04/х-2 від 22 квітня 2017 року Ніжинське об'єднане УПФ України відмовило позивачеві у поновленні виплати пенсії у зв'язку з тим, що з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період роботи осіб на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. На підставі цієї норми закону позивачеві з 01 квітня 2015 року було припинено виплату пенсії за віком. Після звільнення позивача з посади, тобто з 15 вересня 2016 року, по 19 вересня 2017 року позивачеві виплачувалася пенсія за віком, а з 20 вересня 2017 року позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди. Відповідач указав, що підстави для поновлення позивачеві виплати пенсії з 01 червня 2015 року по 14 вересня 2016 року відсутні.

Суд вважає такі дії відповідача щодо відмови у відновленні виплати пенсії за період з 01 червня 2015 року по 14 вересня 2016 року протиправними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи, керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ч. 1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься пенсія та щомісячне довічне грошове утримання.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якими визначено (абз. 2 ч. 1), що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами від 17 листопада 1992 року №2790-ХІІ «Про статус народного депутата України», від 10 грудня 2015 року №889-VII «Про державну службу», від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки Закон 213-VIII не скасовано, його положення (на час/період виникнення спірних відносин) не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року №21-948а16.

Отже, з 1 червня 2015 року ОСОБА_1 виплата пенсії за віком, яка їй призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мала бути відновлена. Оскільки 20 вересня 2016 року позивач почала отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, то виплата їй пенсії за віком мала здійснюватися до 19 вересня 2016 року.

Із копії листа УПФ про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 (а. с. 11) убачається, що відновлення виплати пенсії таки відбулося, але пенсія позивачеві була відновлена тільки з наступного дня після звільнення з посади судді. Виплата пенсії за віком здійснювалася з 15 вересня 2016 року по 19 вересня 2016 року.

Тому, ураховуючи цю обставину, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню за період з 01 червня 2015 року по 14 вересня 2016 року, у задоволенні позовних вимог за період з 15 вересня 2016 року по 20 вересня 2016 року необхідно відмовити.

Частиною 1 ст. 94 КАС України встановлено, що, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а. с. 2).

А, отже, з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 94, 158-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у відновленні з 01 червня 2015 року по 14 вересня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Зобов'язати Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 14 вересня 2016 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Відмовити в задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов'язання відновити виплату пенсії за віком за період з 15 вересня 2016 року по 20 вересня 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шестисот сорока) грн.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.М. Дикий