Справа № 813/1866/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Справа № 813/1866/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача Худого О.В., Дяків Ю.В.,

відповідача Дутканич Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (надалі - позивач, ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправною відмову у наданні ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розтермінування грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 372 538,77 грн;

- зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області повторно розглянути заяву ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 01.03.2017 №152 про надання розтермінування грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 372 538,77 грн. та сформувати відповідний висновок про можливість надання розтермінування відповідно до Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність відмови відповідача у наданні ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розстрочення сум грошових зобов'язань за поданою заявою від 22.02.2016, що оформлено листом від 01.03.2017 №152, оскільки, на думку позивача, подана ним заява цілком відповідала встановленій формі та містила всі необхідні документи, в тому числі графік погашення розстрочених сум. Таким чином, допущене ГУ ДФС у Львівській області порушення порядку розгляду заяви позивача та безпідставна відмова в її задоволенні порушує право ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на розстрочення грошових зобов'язань та суперечить нормам ст. 100 Податкового кодексу України і положенням Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечила. Подала письмові заперечення на адміністративний позов, зміст яких полягає в наступному. ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» всупереч вимогам чинного законодавства не вказало переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу та не надало доказів існування таких обставин. У зв'язку з чим відсутні підстави для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків.

Просила в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звернулось до відповідача з заявою від 01.03.2017 №152 щодо надання розстрочення податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за 2016 рік у сумі 372 538,77 грн. Разом з заявою позивачем подано графік погашення податкової заборгованості по податку на додану вартість, аналіз фінансового стану підприємства, баланс, звіт про фінансові результати.

Листом від 16.03.2017 №2433/0/13-01-17-01-09 відповідачем відмовлено ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у задоволенні вищезгаданої заяви з огляду на те, що заявником не вказано обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу. Крім того, податковий орган зазначив, що проведеним аналізом фінансового стану ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не підтверджено загрози, на яку посилався заявник.

Не погодившись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Підпунктом 17.1.5 п. 17.1 ст. Податкового кодексу України платникові податків надано право одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит в порядку і на умовах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.

За змістом норм ст. 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк і здійснюється у формі: відстрочки чи розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Відповідно до п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до п. 100.2 ст. 100 Податкового кодексу України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 3.1 Розділу III Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574 (надалі - Порядок № 574) для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов'язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з:

- переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин;

- аналізу фінансового стану;

- графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум;

- розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов'язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 N 1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин", а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно з пунктом 3.2 Розділу III Порядку № 574 за результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви: приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2); відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов'язкових вимог, визначених цим Порядком.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при прийнятті рішення про розстрочення чи відстрочення грошових зобов'язань контролюючим органом з'ясовується існування обставин, що є підставою для розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань або податкового боргу заявника, а також здійснюється оцінка фінансово-господарського стану підприємства.

Суд, дослідивши зміст поданої позивачем заяви від 01.03.2017 №152 щодо надання розстрочення податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за 2016 рік у сумі 372 538,77 грн. та проаналізувавши долученої до такої заяви документи встановив, що ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не надано податковому органу доказів, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин. Таким чином, позивачем не підтверджені підстави отримання розстрочення сплати грошових зобов'язань.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу правомірно відмовлено в розстроченні сплати грошового зобов'язання.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пп. 20.1.29 п. 20.1. ст. 20 ПК України, податкові органи мають право надавати розстрочення грошових зобов'язань, оскільки вказане розстрочення надається за наявності всіх підстав, передбачених законодавством, крім того, вказане є правом, а не обов'язком податкового органу.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у вигляді судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом строченнядесяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.07.2017