Справа № 201/12340/16-а(2а/201/1042/2016)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 рокусправа № 201/12340/16-а(2а/201/1042/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_1,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги Голови Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4, виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради та ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, третя особа: Голова Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради, третя особа: Голова Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Соборної районної у місті Дніпрі ради від 25.07.2016 року №229-ос Про звільнення ОСОБА_2 на підставі п.4 ст.40 Кодексу законів про працю, а саме за прогули без поважних причин;

- поновити ОСОБА_2 на посаді заступника голови Соборної районної у м. Дніпрі ради з питань з діяльності виконавчих органів з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано незаконним та скасувано розпорядження № 229-ос голови Соборної районної в м. Дніпрі ради від 25 липня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника голови Соборної районної у м. Дніпрі ради з питань діяльності виконавчих органів з 25 липня 2016 року за прогули без поважних причин. Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника голови Соборної районної у м. Дніпрі ради з питань діяльності виконавчих органів з 25 липня 2016 року. Стягнуто з виконавчого комітету Соборної районної в м. Дніпрі ради на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 21301 грн. та витрати на судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., а всього 21852 грн. 20 коп..

Виконавчий комітет Соборної районної у м. Дніпрі ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Голова Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Також, ОСОБА_2 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким постанову суду першої інстанції змінити в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційні скарги Виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради та Голови Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 з 01 березня 2011 року працював на посаді заступника голови Жовтневої (зараз Соборної) районної у м. Дніпрі ради з питань діяльності виконавчих органів.

Розпорядженням Голови Соборної районної м. Дніпропетровську ради від 25.07.2016 року №229 ОС Про звільнення ОСОБА_2В., Позивача, заступника голови Соборної районної у м. Дніпропетровську ради з питань діяльності виконавчих органів, з 25.07.2016 року було звільнено за прогули без поважних причин.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного розпорядження, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження було прийнято з порушенням приписів чинного законодавства, що свідчить про необхідність його скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст..40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці; 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу; 10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду;11) встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що працівникам гарантується право на захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. При цьому, власник вправі із своєї ініціативи звільнити працівника тільки за умови, що є підстави, з якими закон пов'язує виникнення в нього права на розірвання трудового договору. І лише за наявності права на звільнення працівника власник реалізує його на свій розсуд.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для винесення оскаржуваного розпорядження від 25.07.2016 року №229-ос та звільнення позивача було наявність прогулів без поважних причин.

В свою чергу, обґрунтовуючи підстави прийняття вказаного розпорядження, Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що Позивач обіймаючи посаду заступника голови Соборної районної у місті Дніпрі ради з питань діяльності виконавчих органів з 20 по 22 липня 2016 року був відсутній на робочому місці. 25.07.2016 року приблизно о 10:00 годині Позивач отримав доручення голови ради від 25.07.2016 року №188, щодо надання пояснень з приводу відсутності на роботі з 20.07.2016 року по 22.07.2016 року та мав надати відповідь до 11:00 години. Однак, до 17:00 години 25.07.2016 року Позивачем відповідні пояснення надані не були.

Вказані обставини, на думку апелянта, свідчить про обґрунтованість та належність звільнення Позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами чинного законодавства працівник може бути звільнений за прогули, за умови якщо вони не мали поважного характеру.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листка непрацездатності серії АДБ №350798 від 25.07.2016 року, ОСОБА_2 був звільнений від роботи з 20.07.2016 року по 22.07.2016 року, первинний діагноз був визначений як неускладнений гіпертонічний криз.

Також, відповідно до довідки про перевірку обґрунтованості видачі та порядку оформлення листка непрацездатності серії АДБ №350798 гр. ОСОБА_2 в Підгороденській АЗПСМ КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги Дніпропетровського району, лист непрацездатності №350798 вважається виданим обґрунтовано, з дотриманням вимог п.1.7, 1.8, 1.10, 2.1, проте з порушенням п.1.9 Інструкції №455 та п.5.1.4 наказу МОЗУ №189.

Тобто, в даному випадку підтверджується факт наявності поважних причин неявки Позивача на роботу у період з 20.07.2016 року по 22.07.2016 року, а саме його перебуванням у нездоровому фізичному стані, яке мало наслідком його непрацездатність.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на несвоєчасне його повідомлення про причини неявки Позивача на роботу, як на підставу обґрунтованості прийняття оскаржуваного розпорядження, оскільки виходячи з положень п.4 ч.1 ст..40 Кодексу законів про працю України, підставою для звільнення працівника за прогул є фактично встановлення роботодавцем факту прогулу працівника без наявності поважних причин, тобто факту безпідставного прогулу, який в даному випадку належним чином визначений не був.

Отже, виходячи з вказаних обставин справи та приписів чинного законодавства, в даному випадку підстави для винесення оскаржуваного розпорядження були відсутні, оскільки наявні поважні причини неявки Позивача на роботу у період з 20.07.2016 року по 22.07.2016 року.

Що стосується вимог про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу має розраховуватись виходячи з розміру заробітної плати, визначеної судом з пояснень Позивача про його заробітну плата та буде становити 21852 грн. 20 коп.

Також, судом першої інстанції довідка про середній заробіток не витребовувалась, середній заробіток був застосований зі слів Позивача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.235 Кодексу законів про працю, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В свою чергу, Порядок обчислення середньої заробітної зокрема у випадку вимушеного прогулу визначається постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Відповідно до п.2 вказаної Постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п.3 Постанови, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Відповідно до п.5 Постанови, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Отже, в даному випадку розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу має визначатись на підставі розміру середньоденної (годинної) заробітної плати за останні 2 календарні місяці роботи.

Як вбачається з відомостей про нараховану заробітну плату, з врахуванням положень п.3 Постанови, в даному випадку при розрахунку середньоденної заробітної плати мають бути включені, посадовий оклад (за травень 164.84 грн., за червень 659.37 грн.), персональна надбавка (за травень 106.32 грн., за червень 426.58 грн.), премія (за травень 164.84 грн., за червень 65.94 грн.), за ранг ( травень 5.79, червень 23.16), за вислугу років (за травень 42.66, за червень 170.63).

В свою чергу, Позивачем за вказані два місяці було фактично відпрацьовано 6 робочих днів.

Так, премія в даному випадку була нарахована Позивачу за повний місяць.

Отже, виходячи з кількості робочих днів у травні та кількості відпрацьованих робочих днів у червні 2016 року (до звільнення Позивача) сумарна кількість яких становить 39, то премія, яка має бути врахована при розрахунку середньоденного розміру заробітної плати за травень та червень 2016 року буде становити 35.50 грн. (168.84+65.94) :39*6).

На підставі викладеного, середньоденна заробітна плата позивача за травень та червень 2016 року буде становити 272.48 грн. (164.84+659.37+106.32+426.58+35.50+5.79+23.16+42.66+170.63):6.

В свою чергу, виходячи з того, що з моменту звільнення Позивача по момент винесення судом апеляційної інстанції рішення, а саме з 26.07.2016 року по 27.06.2017 року, кількість робочих днів становила 230, то розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу буде становити 62670.40 грн. (230*272.48).

Отже, належною сумою до стягнення з виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради буде 62670.40 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2017 року підлягає зміні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 201, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Голови Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4, виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року змінити в частині стягнення з виконавчого комітету Соборної районної в м. Дніпрі ради на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу, визначивши належну суму у розмірі 62670.40 грн.

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко