Справа № 809/4335/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5477/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді Большакової О.О.,
суддів Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,
з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_2 , заступника військового прокурора Львівського гарнізону про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №602 від 22 жовтня 2015 року про накладання дисциплінарного стягнення - догани.
9 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, якою просив також визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №10 від 13 січня 2016 року про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
8 травня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог і просив визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 №724 від 10 грудня 2015 року про призначення службового розслідування. Також просив визнати незаконними та протиправними дії заступника військового прокурора Львівського гарнізону щодо скерування листа від 24 листопада 2015 року на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 для розгляду і проведення службового розслідування.
8 травня 2016 року ОСОБА_1 подав також заяву про збільшення позовних вимог, якою просив визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_2 №135 ад від 12 квітня 2016 року про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
30 травня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог й просив визнати незаконними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 №215, №217 від 18 квітня 2016 року про призначення службових розслідувань.
13 червня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог і просив суд визнати незаконними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 №301 від 6 червня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також про позбавлення в травні грошового забезпечення в розмірі більше 9000 грн. за накладене дисциплінарне стягнення від 12 квітня 2016 року.
10 серпня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, якою також просив визнати незаконним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №340 від 4 липня 2016 року про призначення службового розслідування.
23 вересня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про залучення до участі у справі в якості відповідачів командира військової частини НОМЕР_2 щодо законності видання наказу про застосування дисциплінарного стягнення неповної службової відповідності та заступника військового прокурора Львівського гарнізону Пандяка М.
27 вересня 2016 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд залучив до участі у справі в якості відповідачів командира військової частини НОМЕР_2 та заступника військового прокурора Львівського гарнізону Пандяка М.
18 січня 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою просив визнати незаконними та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 : №602 від 22 жовтня 2015 року про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді догани, наказ про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді догани від 6 листопада 2015 року, наказ №10 від 13 січня 2016 року про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, №74 від 12 лютого 2016 року про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, наказ командира в/ч НОМЕР_2 №135ад від 12 квітня 2016 року про накладання стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 724 від 10 грудня 2015 року про призначення службового розслідування, визнати незаконними дії заступника військового прокурора Львівського гарнізону Пандяка М. щодо скерування листа від 24 листопада 2015 року командиру в/ч НОМЕР_1 для розгляду та проведення службового розслідування, визнати незаконним та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 №№ 215, 127 від 18 квітня 2016 року про призначення службових розслідувань, визнати незаконним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 301 від 6 червня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності повноваженнями Командувача ПС ЗСУ; визнати незаконним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_3 про позбавлення грошового забезпечення в розмірі більше 9000 гривень в травні 2016 року, визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_3 №340 від 4 липня 2016 року про призначення службового розслідування.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини справи, не встановлено всіх фактів, не надано їм належної оцінки, неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права. Так, апелянт зазначив, що відповідачі діяли поза межами своїх повноважень та не у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства. Так, апелянт вказав, що підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було. Щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення за нескладання узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи за серпень 2015 року зазначив, що він тільки 18 серпня 2015 року приступив до виконання обов`язків за посадою. Також ним було подано звіт за серпень 2015 року, тільки не наростаючим підсумком, а по факту тих справ, що вже були прийняті до провадження. Також суд неправомірно не взяв до уваги твердження, що у зв`язку з вимушеним прогулом позивач не міг знати порядок відпрацювання таких звітів, а також той факт, що не було комп`ютера для виконання цієї роботи. Щодо накладення стягнення за неприбуття 25 вересня 2015 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, апелянт зауважив, що йому було відомо про те, що представник відповідача подав заяву про відкладення слухання справи, а тому ОСОБА_1 виїхав до суду в м.Київ. Що стосується накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за визнання позову при слуханні справи у Львівському окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_2 , то апелянт вказав, що визнання позову не вплинуло на винесення рішення. Також апелянт зазначив, що при вирішення спору про законність накладення адміністративного стягнення у вигляді неповної службової невідповідності, суд безпідставно не взяв до уваги, що командир військової частини не мав права призначати службове розслідування по факту анонімного звернення до правоохоронних органів. Також є протиправними дії заступника військового прокурора Львівського гарнізону, які полягали у надісланні анонімного листа від 24.11.2015 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 для розгляду. Крім того, апелянт зауважив, що суд першої інстанції належним чином не мотивував свою позицію, зокрема з яких причин було відхилено доводи позивача. Просить задовольнити позовні вимоги, скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
До суду надійшли письмові заперечення т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 щодо апеляційної скарги, в яких відповідач зазначив, що вважає оскаржуване судове рішення законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.
У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та дав пояснення аналогічні, викладеним у ній доводам.
Представники відповідачів ОСОБА_3 , Солтис Р.Р. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та зазначили, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної групи.
16 вересня 2015 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло письмове розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майора ОСОБА_4 від 15 вересня 2015 року №350/173/145/160/ПС про призначення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли порушенню капітаном юстиції ОСОБА_1 порядку складення узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи станом на 01 вересня 2015 року.
24 вересня 2016 року з метою з`ясування причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №535 «Про призначення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли порушенню капітаном юстиції ОСОБА_1 порядку складення узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи станом на 01 вересня 2015 року» із строком його завершення 20 жовтня 2015 року.
20 жовтня 2016 року за результатами проведеного службового розслідування було складено акт (т. 2 а.с. 90-135), згідно якого встановлено, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції Дем`янів І.М. всупереч вимогам пункту 3.11 Інструкції щодо складення узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи військової частини НОМЕР_1 у період з 01 по 05 вересня 2015 року не склав узагальнений звіт з претензійно-позовної роботи станом на 01 вересня 2015 року із наростаючим підсумком, чим допустив порушення військової дисципліни. Правопорушення вчинено в необережній формі вини. При цьому враховано обставину, що пом`якшує відповідальність - нетривалий час виконання обов`язків помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної групи, а також обставину, що обтяжує вину, - повторність правопорушення, яке проявилось у нескладенні узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи станом на 01 серпня 2015 року. В діях помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної групи капітана юстиції вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, відповідальність за який передбачено правилами Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.
21 жовтня 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 на підставі вимог статті 86 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України проведено бесіду з помічником командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальником юридичної групи капітаном юстиції ОСОБА_1
21 жовтня 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 було прийнято рішення про накладення на помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної групи капітана юстиції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани за порушення пункту 3.11 Інструкції щодо складення узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи військової частини НОМЕР_1 станом на 01 вересня 2015 року.
22 жовтня 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 602 «Про результати службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли порушенню капітаном юстиції ОСОБА_1 порядку складення узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи станом на 01 вересня 2015 року», згідно пункту 2 якого за порушення пункту 3.11 Інструкції щодо складення узагальненого звіту з претензійно-позовної роботи військової частини НОМЕР_1 станом на 01 вересня 2015 року помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальнику юридичної групи капітану юстиції ОСОБА_1 оголошено догану.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з таких підстав.
Згідно статті 2 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовим актами.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Умови та порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Зокрема, частиною 3 статті 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до приписів ст. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) попередження про неповну службову відповідність;
д) пониження в посаді;
е) пониження військового звання на один ступінь;
є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;
ж) позбавлення військового звання.
Згідно із статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 березня 2014 року №82 службове розслідування проводиться у разі невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб (пункт 1.2 Інструкції). Рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції (пункт 1.3 Інструкції). Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі (пункт 1.5 Інструкції).
Положеннями ст. 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення (в даному випадку командиром військової частини).
Відповідно до статтей 99, 100 цього Статуту помічник командира полку з правової роботи у мирний і воєнний час відповідає за організацію і стан правової роботи в полку. Помічник командира полку з правової роботи підпорядковується командирові полку. З питань організації правової роботи помічник командира полку з правової роботи керується вказівками юридичної служби вищого рівня.
Помічник командира полку з правової роботи зобов`язаний, організовувати правову роботу, спрямовану на правильне застосування, неухильне додержання вимог законодавства в полку, надавати командуванню пропозиції та консультації щодо вирішення питань правового забезпечення діяльності полку.
Згідно пункту 3.11 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року №686, командири військових частин надають узагальнені звіти з претензійно-позовної роботи за формами відповідно до додатків 9, 10, 11, 12, 13, 14, 16 до Інструкції; відповідальність за складання узагальненої звітності з претензійно-позовної роботи у військових частинах покладається на юридичну службу (юрисконсульта), у разі її відсутності - на структурний підрозділ, визначений командиром військової частини. Начальники відповідальних структурних підрозділів та фінансової (фінансово-економічної) служби надають необхідні матеріали для підготовки узагальненої звітності; додатки 9-11, 16 до Інструкції подаються щомісячно за підпорядкованістю з наростаючим підсумком станом на 1 число звітного місяця військовими частинами (з`єднаннями), військовими навчальними закладами, установами та організаціями - до 5 числа місяця, що настає за звітним (далі Інструкція).
Службовим розслідуванням було встановлено і не заперечується самим позивачем, що він як помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітану юстиції у встановлений строк - до 05 вересня 2015 року не склав узагальнений звіт з претензійно-позовної роботи станом на 01 вересня 2015 року наростаючим підсумком, чим порушив вимоги пункту 3.11 Інструкції.
Слід зазначити, що посилання ОСОБА_1 на правову необізнаність через тривалий вимушений прогул та непідвищення кваліфікації суд відхиляє, так як Інструкція з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року №686 опублікована в установленому порядку і є відкритою для ознайомлення.
Отже, позивач зобов`язаний був ознайомитися з вимогами цього нормативного документу, знати їх та виконувати, а в разі неможливості через технічні чи інші об`єктивні причини доповісти керівнику.
Доказів подання рапорту начальнику військової частини про неможливість складання звіту з технічних причин (відсутність необхідної техніки, тощо) суду надано не було.
Тому висновок суду про наявність в діях позивача ознак порушення військової дисципліни є вірним.
Враховуючи викладене, командир військової частини в межах наданих йому повноважень з урахуванням форми вини, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, обрав захід дисциплінарного стягнення позивачу догану.
Підстав для визнання цього наказу протиправним немає.
Також судом встановлено, що 30 вересня 2015 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов службовий лист тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_6 №350/173/145/17/ПС про призначення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли не прибуттю капітана юстиції ОСОБА_1 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25 вересня 2015 року у справі №809/2772/2015.
05 жовтня 2015 року з метою встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №564 «Про призначення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли не прибуттю капітана юстиції ОСОБА_1 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25 вересня 2015 року у справі №809/2772/2015». Наказом №580 від 09 жовтня 2015 року термін розслідування продовжено до 02 листопада 2015 року.
02 листопада 2015 року за результатами службового розслідування складено акт, згідно якого встановлено, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції ОСОБА_1 не виконав вимоги наказу командира військової частини №187 від 25 вересня 2015 року, згідно якого він як позивач повинен був прибути у судове засідання Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25 вересня 2015 року на 11 год. у справі №809/2772/2015. Однак самостійно без дозволу безпосереднього командира вибув у місто Київ до апеляційного суду для участі в судовому засіданні в іншій справі №11сс/796/2607/2015, чим допустив порушення військової дисципліни.
Перевіркою встановлено допущення позивачем порушення статтей 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України щодо сумлінного, точного та у встановлений строк виконання наказу командира військової частини від 25 вересня 2015 року №187.
06 листопада 2015 року командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_5 на підставі вимог статті 86 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України провів бесіду з позивачем.
06 листопада 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про накладення на помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної групи капітана юстиції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення статтей 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України щодо сумлінного, точного та у встановлений строк виконання наказу командира військової частини від 25 вересня 2015 року №187 про вибуття у місто Івано-Франківськ для участі у судовому засіданні.
24 листопада 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №688 «Про результати службового розслідування для встановлення причин та умов неприбуття капітана юстиції ОСОБА_1 на судове засідання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25 вересня 2015 року», згідно пункту 2 якого за порушення статтей 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України щодо сумлінного, точного та у встановлений строк виконання наказу командира військової частини від 25 вересня 2015 року №187 помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальнику юридичної групи капітану юстиції ОСОБА_1 оголошено догану.
Апеляційний суд також вважає цей наказ законним з таких підстав.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Згідно статті 6 цього Статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Факт невиконання позивачем наказу командира підтверджено матеріалами службового розслідування, і не заперечується самим позивачем.
Посилання апелянта на його обізнаність про наявність причин для відкладення судового слухання в Івано-Франківському окружному адміністративному суді через неявку представника відповідача як на підставу невиконання наказу та виїзду в м. Київ є безпідставними, адже він повинен був дотримуватися військової дисципліни і виконати вимоги наказу командира, незалежно від явки інших учасників процесу.
Отже, враховуючи, що позивач самовільно вибув в місто Київ, не виконавши наказу командира, чим порушив військову дисципліну, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення. При цьому при обранні його виду, відповідачем було враховано обставину, що пом`якшує відповідальність, - нетривалий час виконання обов`язків помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної групи.
Враховуючи викладене, суд правильно відмовив в позові в цій частині.
Крім того, 9 вересня 2015 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло письмове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майора ОСОБА_7 від 09 вересня 2015 року №350/173/145/152/ПС про призначення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли порушенню капітаном юстиції ОСОБА_1 порядку представництва інтересів полку в суді під час розгляду справи №813/4122/15 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 .
15 вересня 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №511 «Про призначення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли порушенню капітаном юстиції ОСОБА_1 порядку представництва інтересів полку в суді під час розгляду справи №813/4122/15 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 ». Наказом №587 від 15 жовтня 2015 року термін розслідування продовжено до 15 листопада 2015 року.
30 грудня 2015 року за результатом службового розслідування складено акт, згідно якого встановлено, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції Дем`янів І.М. у період з 14 по 20 серпня 2015 року під час участі у захисті інтересів військової частини НОМЕР_1 у Львівському окружному адміністративному суді у справі № 813/4122/15 за позовом ОСОБА_2 не підготував заперечення на позов, достовірно знаючи про відсутність у довіреності права визнавати позов - проти його задоволення не заперечував, після ухвалення судового рішення у визначений термін не підготував апеляційну скаргу, пропозиції командиру полку щодо оскарження винесеного проти військової частини НОМЕР_1 рішення не подав, чим порушив військову дисципліну.
Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 3.7, 3.8 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року №686 .
Обставиною, що пом`якшує відповідальність, зазначено нетривалий час виконання обов`язків помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової робота - начальника юридичної групи. Обставиною, що обтяжує вину, - низький рівень особистої дисциплінованості (має три дисциплінарні стягнення), вчинення правопорушення під час дії в Україні особливого періоду.
06 січня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 згідно статті 86 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, проведено бесіду з ОСОБА_1
06 січня 2016 року за результатом службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про накладення на помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної групи капітана юстиції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
13 січня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 10 «Про результати службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли порушенню капітаном юстиції ОСОБА_1 порядку представництва інтересів полку в суді під час розгляду справи №813/4122/15 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 », згідно пункту 2 якого позивачу оголошено сувору догану.
Ці обставини підтверджуються матеріалами службового розслідування, копії яких наявні в матеріалах справи (т. 2 а.с. 51-89).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про законність рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності з наступних мотивів.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до пункту 3.7 Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України, органів військового управління, армійських корпусів, повітряних командувань, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року №686 юрисконсульт військової частини за участю відповідальних підрозділів та фінансової (фінансово-економічної) служби готує письмовий відзив (заперечення) стосовно позовних вимог. Рішення про визнання позову, а також про укладення мирової угоди приймається командиром військової частини виключно після отримання письмової згоди керівника структурного підрозділу Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, визначеного відповідальним за бюджетну програму, за якою передбачено стягнення коштів (його правонаступника), або заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом функціональних повноважень).
Пунктом 3.8 Інструкції прямо передбачено, що у разі винесення рішення (постанови) або ухвали суду не на користь військової частини юрисконсульт, за участю відповідальних підрозділів та фінансової служби, у визначені законодавством терміни здійснює підготовку та подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної (касаційної) скарги.
За наявності відповідних підстав та у межах строку апеляційного (касаційного) оскарження юридична служба (юрисконсульт) подає командиру військової частини узгоджені з фінансово-економічною службою та відповідальними підрозділами пропозиції щодо не оскарження винесеного не на користь військової частини рішення (постанови) або ухвали суду. Одночасно подається проект наказу про призначення розслідування за цим фактом стосовно встановлення винних осіб та прийняття рішення щодо відшкодування збитків.
Командир військової частини негайно подає у встановленому порядку доповідь заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом функціональних повноважень) або керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, визначеного відповідальним за бюджетну програму, за якою передбачено стягнення коштів (його правонаступника), і за отриманням його письмової згоди надає повноваження представнику у справі стосовно не оскарження такого рішення (постанови) або ухвали суду.
У разі неотримання згоди заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом функціональних повноважень) або керівника структурного підрозділу Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, визначеного відповідальним за бюджетну програму, за якою передбачено стягнення коштів (його правонаступника), протягом строку терміну апеляційного (касаційного) оскарження, командир військової частини у межах зазначеного строку забезпечує подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної (касаційної) скарги на рішення (постанову) або ухвалу суду, винесених не на користь військової частини.
Згідно роздруківки технічного запису судового засідання Львівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року у справі № 813/4122/15 в частині виступу представника військової частини НОМЕР_1 Дем`яніва І.М., останній визнав позовні вимоги до військової частини, інтереси якої представляв. Заперечення на позов подані не були. Також ОСОБА_1 зазначив, що доводи, вказані у позовній заяві є підставними і обґрунтованими (а.с. 65).
Однак, згідно довіреності ОСОБА_1 не був наділений повноваженнями визнавати позов.
Тобто, позивач порушив вимоги 3.7 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14 грудня 2007 року №686.
Також ОСОБА_1 не подав суду доказів виконання ним вимог пункту 3.8 Інструкції, яка містить імперативну норму щодо обов`язкового оскарження судового рішення, винесеного не на користь військової частини.
Доводи апелянта про законність рішення у справі №813/4122/15 і відсутність підстав для його оскарження, а також неспричинення такими його діями шкоди є безпідставними, адже він як військовослужбовець повинен був чітко і неухильно виконувати вимоги нормативних актів та наказів командира. Рішення щодо визнання позову та не оскарження постанови в апеляційному порядку не відносилося до компетенції позивача.
Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку і підстав для притягнення до відповідальності.
Судом також встановлено, що 03 грудня 2015 року до військової частини НОМЕР_1 з військової прокуратури Львівського гарнізону для розгляду та проведення службового розслідування надійшло колективне звернення військовослужбовців та працівників військової частини НОМЕР_1 , в якому повідомлено про те, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції ОСОБА_1 всупереч інтересам служби у службовий час представляє інтереси третіх осіб у судових справах, що може свідчити про можливе неналежне виконання ним службових обов`язків, відсутність на службі та вчинення корупційних дій.
Копія цього звернення приєднана до матеріалів справи, а оригінал досліджено в судовому засіданні.
10 грудня 2015 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №724, про призначення службового розслідування. Наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 13 січня 2016 року №12, від 25 січня 2016 року №23 термін розслідування продовжено до 23 лютого 2016 року.
05 лютого 2016 року за результатом службового розслідування складено акт, згідно якого встановлено, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції ОСОБА_1 як військова службова особа, яка відповідно до статтей 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язана сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, виявляти повагу до командирів і старших за військовим званням, доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, поводитися з гідністю й честю, ввівши в оману безпосереднього командира про необхідність отримання речового майна та пошуку житла для проживання, про намір використати службовий час для вирішення питання не пов`язаного із службовими обов`язками командиру військової частини НОМЕР_1 не доповів, а 07 липня та 26 серпня 2015 року здійснював представництво інтересів фізичної особи ОСОБА_8 у Львівському апеляційному адміністративному суді у справі №№809/4406/14, 809/1627/15 за позовом ОСОБА_9 до Міністра оборони України про визнання бездіяльності протиправною, чим допустив порушення військової дисципліни.
Причиною та умовами, що сприяли правопорушенню є особиста недисциплінованість, яка проявилась у порушенні статтей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Обставин, що пом`якшують відповідальність не виявлено. Обставинами, що обтяжують вину, зазначено низький рівень особистої дисциплінованості (має чотири дисциплінарні стягнення), неодноразовість правопорушення (більше двох разів в суді апеляційної інстанції), вчинення правопорушення під час дії в Україні особливого періоду.
12 лютого 2016 року тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_10 на підставі вимог статті 86 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України провів бесіду з помічником командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальником юридичної групи капітаном юстиції ОСОБА_1
12 лютого 2016 року за результатом службового розслідування тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_10 прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за особисту недисциплінованість, яка проявилась у порушенні статтей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо доповіді безпосередньому командиру про здійснення представництва інтересів фізичної особи у Львівському апеляційному адміністративному суді у справі №№809/4406/14, 809/1627/15.
12 лютого 2016 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_10 видано наказ №74, згідно пункту 2 якого за порушення статтей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальнику юридичної групи капітану юстиції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.
Однак згідно акту від 22 березня 2016 року за наслідками службового розслідування проведеного в період з 04.03.2016 по 22.03.2016 року було встановлено, що підполковник ОСОБА_10 , який 12 лютого 2016 року тимчасово виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , під час притягнення капітана юстиції ОСОБА_1 до досициплінарної відповідальності за результатами службового розслідування, що проводилось з метою встановлення причин та умов, які сприяли порушенню офіцером службових обов`язків у зв`язку з представництвом інтересів третіх осіб у судових справах, порушив порядок накладання дисциплінарного стягнення (т. 2 а.с. 237-238).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №135 ад від 12 квітня 2016 року на виконання вимог статтей 94 та 95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12 лютого 2016 року №74 «Про результати службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли порушенню капітаном юстиції ОСОБА_1 службових обов`язків у зв`язку з представництвом інтересів третіх осіб у судових справах» скасовано.
З урахуванням вимог статтей 86, 93, 94 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України капітану юстиції ОСОБА_1 за порушення вимог статтей 11, 12, 14, 16, 99, 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголошено про неповну службову відповідність.
Такий наказ було видано у відповідності до вимоги статті 94 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка встановлює, що старший командир має право скасовувати дисциплінарні стягнення, накладені молодшим командиром, якщо він визнає, що стягнення не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, та накладати своєю владою більш суворі стягнення.
Оскільки факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 підтверджено матеріалами службового розслідування, в тому числі журналами судових засідань, судовими рішеннями, де зазначено про участь у справі ОСОБА_1 в якості представника позивача, в той час як останній перебував на військовій службі, враховуючи наявність у позивача дисциплінарних стягнень, а також характер вчиненого правопорушення, підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу немає.
6 травня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ №250, пунктом 3 якого капітана юстиції ОСОБА_1 було позбавлено премії в повному розмірі у зв`язку з накладенням стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, накладеного командиром в/ч НОМЕР_2 від 12 квітня 2016 року №135 ад.
Таке розпорядження відповідає вимогам наказу Міністерства оборони України від 27 січня 2016 року № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» та Тимчасовому порядку встановлення розміру щомісячної премії військовослужбовцям ЗС України, затвердженого Міністром оборони України 26 січня 2016 року, згідно якого премія не встановлюється взагалі за умови наявності у військовослужбовця дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність, пониження у військовому званні і т. ін. за місяць, у якому було застосовано стягнення.
Отже, враховуючи наявність у позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, цей наказ є законним і підстав для його скасування немає. Тому доводи позивача щодо незаконного позбавлення його грошового утримання є безпідставними.
Крім того, на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки медичної служби військової частини НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_11 щодо порушення ОСОБА_1 правил перебування в медичному закладі військової частини НОМЕР_4 , а саме його самовільне залишення без дозволу чергової медичної сестри згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 №215, №217 від 18 квітня 2016 року було призначено службове розслідування.
Таке службове розслідування було проведено у період з 19.04.2016 по 05.06.2016 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 217 від 18 квітня 2016 року щодо здійснення позивачем представлення інтересів третіх осіб у судах, під час перебування на лікуванні у лазареті.
Згідно акту від 6 червня 2016 року було встановлено, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 6 квітня 2016 року №73 було звільнено від виконання службових обов`язків на 15 днів з вибуттям на лікування до медичного пункту військової частини НОМЕР_4 та зараховано на котлове забезпечення по лікувальній нормі. Однак, під час перебування на стаціонарному лікуванні в лазареті 13 квітня 2016 року позивач самовільно залишив медичний заклад і використав службовий час для представлення інтересів ОСОБА_9 у Львівському апеляційному адміністративному суді, чим порушив вимоги ст.ст. 11, 133, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 7.9.5 Керівництва з медичного забезпечення Збройних Сил України.
Вищенаведені обставини підтверджуються матеріалами службового розслідування, зокрема поясненнями співробітників госпіталю, копії яких містяться в матеріалах адміністративної справи (т. 2 а.с. 165-234, 235-246, т. 3 а.с. 1-70).
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №301 від 6 червня 2016 року було вирішено притягнути позивача до відповідальності дисциплінарною владою командувача Повітряних Сил Збройних Сил України.
Оцінюючи законність призначення службових розслідувань та притягнення позивача до відповідальності за допущені порушення, а саме представлення інтересів інших фізичних осіб час перебування на службі та на стаціонарному лікуванні, без інформування командира та його дозволу суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Згідно статті 12 цього Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Статтею 14 цього Статуту встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно статті 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Матеріалами службових розслідувань доведено, що позивач, перебуваючи на військовій службі, у робочий час без дозволу командира та не доповівши йому, здійснював представництво інших фізичних осіб у судах, тобто використовував робочий час в особистих цілях не в інтересах служби, чи порушив військову дисципліну.
Також згідно пункту 7.9.5 Керівництва з медичного забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26 грудня 2013 року №317 на фельдшера покладено обов`язок за виконанням хворими правил внутрішнього розпорядку медичного закладу. Розпорядок вивішується на видному місці. З ним ознайомлюються всі хворі, що прибули. Відповідно до розпорядку дня для хворих лазарету медичного пункту військової частини встановлено погодинний розпорядок дня. При цьому хворий зобов`язаний, зокрема, суворо виконувати всі лікарські призначення та розпорядок, виконувати всі вказівки лікарського персоналу.
Як вбачається з пояснень працівників медичного закладу, ОСОБА_1 не було дозволено залишити медичний заклад, де він перебував на стаціонарному лікуванні.
Крім того, позивач наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 6 квітня 2016 року №73 був звільнений від виконання службових обов`язків на 15 днів, однак з вибуттям на лікування до медичного пункту військової частини НОМЕР_4 , та зарахуванням на котлове забезпечення по лікувальній нормі. Отже, оскільки перебуваючи на стаціонарному лікуванні, позивач продовжував військову службу і повинен був дотримуватися військової дисципліни, самовільне залишення військовослужбовцем медичного закладу є також порушенням наказу командира і військової дисципліни.
Відповідно статті 92 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.
Оскільки службовим розслідуванням було встановлено, що позивач після неодноразового притягнення до дисциплінарної відповідальності, в тому числі за представництво у суді у робочий час інтересів інших осіб поза службою, продовжив вчиняти такі дії, командир військової частини НОМЕР_1 дійшов обґрунтованого висновку, що дисциплінарні стягнення, передбачені статтею 71 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України є недостатніми для покарання військовослужбовця, і є підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності дисциплінарною владою командувача Повітряних Сил Збройних Сил України.
Також 4 липня 2016 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування за фактом відсутності позивача на ранковому шикуванні 2 липня 2016 року.
Позивач не вказав конкретно, в чому саме полягає незаконність цього наказу і не довів відсутність факту порушення ним службової дисципліни як підстави для проведення службового розслідування.
Оскаржувані позивачем накази про призначення службових розслідувань прийняті у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою встановлення наявності чи відсутності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і для з`ясування обставин порушень.
Тому підстав для їх скасування немає.
Доводи апелянта про протиправність дій заступника військового прокурора Львівського гарнізону щодо скерування листа від 24.11.2015 року на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 для розгляду та проведення службового розслідування суд відхиляє з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, до військової прокуратури Львівського гарнізону надійшло колективне звернення військовослужбовців та працівників військової частини НОМЕР_1 , яким повідомлено про те, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальник юридичної групи капітан юстиції ОСОБА_1 всупереч інтересам служби у службовий час представляє інтереси третіх осіб у судових справах, що може свідчити про можливе неналежне виконання ним службових обов`язків, відсутність на службі та вчинення корупційних дій. Дане звернення дійсно не містить підписів авторів (т. 2 а.с. 174-176).
Заступником прокурора зазначене колективне звернення було направлено керівнику в/ч НОМЕР_1 для проведення службового розслідування та встановлення наявності чи відсутності фактів зазначених у зверненні.
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Слід зазначити, що згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про звернення громадян» законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.
Згідно частини 4 статті 53 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство, а також інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування забезпечують умови для повідомлень їх працівниками про порушення вимог цього Закону іншою особою, зокрема через спеціальні телефонні лінії, офіційні веб-сайти, засоби електронного зв`язку.
Частиною 5 статті 53 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що повідомлення про порушення вимог цього Закону може бути здійснене працівником відповідного органу без зазначення авторства (анонімно). Анонімне повідомлення про порушення вимог цього Закону підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Анонімне повідомлення про порушення вимог цього Закону підлягає перевірці у термін не більше п`ятнадцяти днів від дня його отримання. Якщо у вказаний термін перевірити інформацію, що міститься в повідомленні, неможливо, керівник відповідного органу або його заступник продовжують термін розгляду повідомлення до тридцяти днів від дня його отримання.
У разі підтвердження викладеної у повідомленні інформації про порушення вимог цього Закону керівник відповідного органу вживає заходів щодо припинення виявленого порушення, усунення його наслідків та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, а у випадках виявлення ознак кримінального або адміністративного правопорушення також інформує спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Відповідно до частини 7 цієї статті посадові і службові особи державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, посадові особи органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками відповідних державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів зобов`язані у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції.
Звернення військовослужбовців та працівників військової частини НОМЕР_1 , що надійшло на електронну адресу військової прокуратури Львівського гарнізону з електронної адреси громадської організації «Антикорупційний форум Автомайдан» від ОСОБА_12 , стосується конкретно позивача і містить інформацію, що може бути перевірена. Отже, підстав для залишення без розгляду цього повідомлення не було.
Оскільки перевірка відомостей, які містилися у вищевказаному зверненні, не відноситься до повноважень прокуратури, а саме командир військової частини вправі призначати службове розслідування щодо порушення військової дисципліни, таке правомірно було надіслано до командира військової частини НОМЕР_1 для перевірки викладених у ньому відомостей.
Отже, підстав для визнання протиправними дій заступника військового прокурора Львівського гарнізону немає.
Слід зазначити, що командир військової частини, призначивши за даним фактом службове розслідування діяв у відповідності до пункту 1.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 березня 2014 року №82.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Р.Й. Коваль

В.Я. Макарик
Повний текст виготовлено 04 липня 2017 року.