Справа № 813/8047/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Київ К/800/11564/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі №813/8047/14 (876/5323/15)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.)

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - ДПІ у Шевченківському районі м. Львова)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 10.10.2014 року №/15648.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Шевченківському районі м. Львова звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття нового, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, ФОП ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2016 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, про що складено акт від 03.10.2014 року №440/101/13-07/17-02/НОМЕР_1.

За наслідками здійсненої перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету з урахуванням наявного від'ємного значення, в розмірі 295359,00 грн.

Обґрунтовуючи свою позицію, ДПІ у Шевченківському районі м. Львова посилалась на непідтвердження реального характеру господарських операцій з реалізації позивачем попередньо імпортованих товарно-матеріальних цінностей Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адена»», Товариству з обмеженою відповідальністю «Континент Профі», Товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехнік-СТР», Товариству з обмеженою відповідальністю «Рудос Строй», Товариству з обмеженою відповідальністю «ТПК Груп», Приватному підприємству «Вест Бізнес Менеджмент», Приватному підприємству «Роял Ісланд» з огляду на наявну в нього податкову інформацію (результати контрольних заходів щодо покупців позивача), де вказано про вчинення ними з постачальниками та покупцями правочинів без мети настання реальних наслідків, обумовлених ними.

Крім того, відповідач наголошував на непредставленні ФОП ОСОБА_1 на перевірку документів щодо проведення вантажно-розвантажувальних робіт, актів прийому-передачі товару та транспортної документації.

З огляду на викладене, ДПІ у Шевченківському районі м. Львова дійшла висновку про те, що розглядуваний товар реалізовано позивачем невставленим особам, у зв'язку з чим занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на 322046,00 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.10.2014 року №/15648, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 295359,00 грн. за основним платежем та 147679,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

За правилами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При цьому п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Таким чином, правоутворюючим фактом, з яким податкове законодавство пов'язує виникнення у платника права на формування даних податкового обліку, є реальне здійснення господарських операцій, у тому числі й з реалізації товарно-матеріальних цінностей, та підтвердження вказаної обставини належним чином оформленими первинними документами.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту реалізації відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції цілком обґрунтовано врахували долучені ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи належним чином оформлені копії документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: видаткових накладних; податкових накладних; рахунків-фактур; виписок банку про рух коштів за оплату товарів; оборотно-сальдових відомостей по рахункам 281, 361 за лютий - листопад 2013 року.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано ДПІ у Шевченківському районі м. Львова і належних доказів на підтвердження можливої фіктивності позивача або його контрагентів.

На момент здійснення спірних господарських операцій ФОП ОСОБА_1 та її покупці були належним чином зареєстровані як суб'єкти господарської діяльності та платники податку на додану вартість.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про доведеність позивачем реального характеру господарських операцій з реалізації товарів вказаним вище суб'єктам господарювання.

При цьому судові інстанції правильно відхилили посилання контролюючого органу на наявну в нього податкову інформацію (результати контрольних заходів щодо покупців ФОП ОСОБА_1.) як на підставу для висновку про правомірність здійсненого донарахування, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-постачальника від дотримання його покупцями податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог та визнання протиправним й скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ Л.І. Бившева

___________________ Т.М. Шипуліна