Справа № 202/3213/17
Суддя: Зосименко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №202/3213/17
Провадження № 2-а/202/151/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 8 батальйону №3 УПП у м. Дніпропетровськ молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, указуючи, що 04 травня 2017 року інспектором 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровськ молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього складена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 093668 за нібито невиконання ним вимог дорожнього знаку 4.4 «рух прямо, або праворуч», здійснив рух ліворуч, що є порушенням п. 8.4 Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Позивач вважає вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, винесену інспектором 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровськ молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, безпідставною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, тому просив її скасувати.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 указав, що протиправні дії з боку інспектора патрульної поліції виявилися в тому, що він не мав права складати постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, оскільки відповідачем не правильно розтлумачено положення вказаного пункту ПДР, норми ч. 1 ст. 122 КУпАП та в силу положень п. 7 Інструкції про порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395. Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Також позивач указує, що інспектором Перетятко Н.В. були порушені його права, а саме те, що докази порушення ним ПДР відповідачем наведені та одержані з порушенням закону, не було складено протоколу про адміністративне правопорушення та постанову було винесено передчасно та упереджено.

Позивач у судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову, вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просить відмовити у їх задоволені. У своїх запереченнях вказує на те, що 04.05.2017 року під час патрулювання відповідачем був помічений автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_1, який не виконав вимоги наказового знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч», чим порушив вимоги правил 4.4 Розділ 33 та п 8.4 Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р.), а саме водій здійснив рух у забороненому знаком напрямку (ліворуч) в м. Дніпро, на вулиці Робоча, біля будинку № 77. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до Позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 093668 від 04.05.2017 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. Інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Будь-яких обставин, встановлених ст. ст. 17-19 КУпАП, які б виключали адміністративну відповідальність, позивачем не наведено та відповідних доказів не надано. Під час винесення постанови на місці вчинення ніяких зауважень, клопотань від позивача не надходило. Весь час у інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 та її напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала процес оформлення адміністративного правопорушення. На відео позивач підтвердив те, що проїхав у забороненому напрямку.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.05.2017 року о 10:10 годині ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_1 у м. Дніпро по вул. Робоча, № 77, не виконав вимоги знаку 4.4 «Рух прямо або праворуч», здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п 8.4 Правил дорожнього руху України. Постановою серії ЕАА № 093668 ОСОБА_1 за вчинене правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Зазначене підтверджується копією постанови на а.с. 7, та відеозаписом з нагрудної камери інспектора Перетятко Н.В., на якому видно, що сам позивач не заперечував, що здійснив рух у забороненому напрямку.

Обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій посадової особи Департаменту патрульної поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і нібито допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте, це не відповідає дійсності.

Так, статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, на яке посилається позивач, указуючи, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці, було прийнято раніше, ніж набрав чинності Закон України № 596-VIII від 14.07.2015 року. Крім того, в цьому Рішенні дано офіційне тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення". Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "За місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тому, посилання позивача у даному випадку на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 є недоречним.

Безпідставними суд вважає і посилання позивача на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статті 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження факту правомірності прийнятого ним рішення та винесення оскаржуваної постанови

Так, з копії постанови серії ЕАА № 093668 від 04.05.2017 року та відеозапису з нагрудної камери вбачається, що ОСОБА_1 розяснювалися права, передбачені статтею 268 КУпАП, строк і порядок оскарження цієї постанови, про що також свідчить його підпис. Проте, ніяких пояснень, зауважень або клопотань від позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надійшло. Оскаржувана ОСОБА_1 постанова відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП. Порушень вимог статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача також не встановлено.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 122, 213, 222, 254, 258, 268, 288 КУпАП, п. 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року N 1306, Закон України №596-VIII від 14.07.2015 року, та керуючись ст. ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 8 батальйону № 3 УПП у м. Дніпропетровськ молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.Г. Зосименко