Справа № 822/537/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/537/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

29 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: зобов'язано ліквідаційну комісію Управління МВС України в Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати ОСОБА_2 грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ.

06.05.2017 року позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ та 07.11.2015 року прийнятий на службу в Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №8 о/с від 05.02.2016 року позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням).

Рішенням військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області", оформленим протоколом №37 від 04.03.2016 року, встановлений причинний зв'язок захворювань позивача з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Так, 18.03.2016 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності, у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0687764 від 18.03.2016 року.

18 січня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області із заявами разом з відповідними документами, в яких просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку із втратою 70% працездатності, під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Однак, листом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №29/0-10 від 02.02.2017 року позивача повідомлено, що призначення одноразової грошової допомоги працівникам міліції згідно Закону України "Про міліцію" та постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2016 року не входить до компетенції ГУНП в Хмельницькій області.

Крім того, ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області листом №29/0-13 від 02.02.2017 року повідомила представника позивача, що дія постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2016 року не поширюється на працівників поліції, а тому відсутні підстави для направлення до МВС України висновку щодо виплати ОСОБА_2 грошової допомоги.

Позивач, вважаючи такі дії відповідачів протиправними, а свої законні права порушеними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції.

В подальшому Кабінет Міністрів України прийняв постанову №850 від 21.10.2015 року (набрала чинності 31.10.2015 року), якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), згідно з п. 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07.11.2015 в зв'язку з набранням чинності Закону України "Про національну поліцію".

Разом з тим, абз.3 пункт 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015 року "Про Національну Поліцію" передбачає, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності законом України "Про Національну Поліцію".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 70 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби.

Особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

З матеріалів справи вбачається, що військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" здійснено медичний огляд ОСОБА_2, під час якого встановлено, що отримане захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0687764 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 18.03.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що оскільки право позивача на отримання грошової допомоги виникло після набрання чинності Порядку №850, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати саме вказаний Порядок.

Порядком №850 визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п. 2 п. 3 Порядку №850).

Положеннями п. 7. Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога уразі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно п. 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (пункти 9, 10 Порядку).

Таким чином, зазначеним Порядком чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме МВС України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вказує, що розгляд заяви позивача дійсно відбувся з порушеннями положень Порядку №850, оскільки відповідач (Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області) не звертався ні з документами, ні з висновком до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги позивачу, і відповідно будь-яке рішення з даного питання Міністерством внутрішніх справ України не приймалося.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4