Справа № 819/801/17
Суддя: Білоус Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/801/17

07 червня 2017 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Кухар О.Л.

за участю представників сторін: позивача -ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Перспектива" до Управління Держпраці у Тернопільській області про скасування постанови та накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Перспектива» (далі ПП «Перспектива», позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Тернопільській області (далі - відповідач), в якій просило скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами управління від 10.02.2017 року № ТЕ 112/19-01-037/179 та № ТЕ 112/1/19-01-037/179, якими на позивача накладено штраф у розмірі 12800 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених в адміністративному позові, та пояснив наступне. За результатами позапланової перевірки стану дотримання законодавства про працю у ПП «Перспектива» управлінням Держпраці у Тернопільській області винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 10.05.2017 року №ТЕ 112/19-01-037/179 та №ТЕ 112/1/19-01-037/179, якою на відповідача накладено штрафні санкції. Прийняті постанови представник позивача вважає незаконними, та просив задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача управління Держпраці у Тернопільській області адміністративний позов не визнала, про що подала до суду письмові заперечення на позов від 01.06.2017 року (а. с. 24-25). Додатково пояснила, що в ході проведення перевірки стану дотримання законодавства про працю у ПП «Перспектива» встановлено факт виплати заробітної плати в період з січня 2017 р. по березень 2017 р. один раз на місяць без виплати авансу. Крім того, заробітна плата за лютий 2017р. у період з 15 по 23 березня 2017р., за березень з 11 по 20 квітня 2017 року, що є порушенням вимог ч.1ст. 115 КЗпП України і ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці». З актом перевірки був ознайомлений директор ПП «Перспектива» ОСОБА_3, отримав один примірник акту, зауважень та заперечень до перевірки та щодо виявлених порушень не подавав.

Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що метою забезпечення контролю за дотриманням законодавства про оплату праці на ПП «Перспектива» з 18.04.2017 р. по 21.04.2017 р. проводилася перевірка Управлінням Держпраці у Тернопільській області.

За результатами планової перевірки був складений акт перевірки № 19-01-037/179 (а.с. 31-39).

10.05.2017 р. в Управлінні Держпраці в Тернопільській області відбувся розгляд справи про накладення штрафних санкцій на ПП «Перспектива» та винесено дві постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 10.05.2017р. № ТЕ 112/19-01-037/179 та № ТЕ 112/1/19-01-037/179 (а. с. 9-10).

Повідомленням від 03.05.2017 р. № 1434/01-05-12.2/17 від Управління Держпраці у Тернопільській області ПП «Перспектива» повідомлено про розгляд справи про накладення фінансових санкцій (а. с. 11).

Як вбачається з акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 21.04.2017 р. №19-01-037/179, перевірка проведилася в період з 18.04.2017 р. по 21.04.2017 р. в присутності директора ПП «Перспектива» ОСОБА_3

В ході проведення перевірки виявлено порушення встановлених ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці строків виплати заробітної плати. А саме, за січень березень 2017 р. заробітна плата виплачувалась по мірі поступлення коштів, не регулярно, без виплати авансу та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Також виявлено порушення вимог ст. 7 ЗаконуУкраїни "Про охорону праці", ст 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення ", ст. 7 Закону України "Про відпустки" та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 "Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці".

Директор ПП «Перспектива» ОСОБА_3 ознайомлений з актом перевірки та отримав його примірник, що підтверджується його особистим підписом. Пояснень, зауважень або заперечень не подавав (а. с. 39).

В подальшому позивача було проінформовано про накладення фінансових санкцій та попереджено, що у випадку нез'явлення справу буде розглянуто без участі його представника(повідомлення про розгляд справи від 03.05.2017 р. № 1434/01-05-12.2/17 а. с. 11).

За результатами розгляду справи про накладення фінансових санкцій управлінням Держпраці у Тернопільській області винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 10.05.2017 року № ТЕ 112/19-01-037/179 та № ТЕ 112/1/19-01-037/179, якими на ПП «Перспектива» за порушення строків виплати заробітної плати у період з січня 2017 р. по березень 2017 р. накладено штраф у розмірі 12800 грн. (а. с. 9-10).

Постанову про накладення штрафу відправлено листом з повідомленням про вручення та отримано уповноваженою особою ПП «Перспектива» ОСОБА_4 12.05.2017 р. про що свідчить її особистий підпис на рекомендованому повідомленні (а. с. 53).

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до частин першої, шостої статті 6 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частина перша статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначає, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці визначає Закон України Про оплату праці від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95-ВР).

Як зазначено у статті 1 Закону № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 108/95-ВР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до положень статті 35 Закону № 108/95-ВР обовязок здійснення контролю за додержанням законодавства про оплату праці покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю (пункт 1 частини першої статті 35 Закону № 108/95-ВР).

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2003 року №509 затвердив Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до пунктів 3 7 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (пункт 4 Порядку № 509).

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (пункт 6 Порядку № 509).

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його проінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (пункт 7 Порядку № 509).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

В ході судового розгляду справи встановлено, що в період з січня 2017 року по березень 2017 року мали місце факти виплати заробітної плати працівникам один раз на місяць без виплати авансу, одноразовими платежами, чим порушено вимогу Закону щодо виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Вищезазначене підтверджується дослідженимим як під час перевірки так і в судовому засіданні відомостями на виплату заробітної плати за січень 2017 р. (а. с. 41), лютий 2017 р. (а. с. 42), березень 2017 р. (а. с. 43).

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на усунення вказаних порушень, оскільки такі виправлення у порядку виплати заробітної плати на ПП "Перспектива" здійснені у періоді, який не охоплювався проведеною перевіркою.

Щодо доводів безпідставності, на думку позивача, порушення порядку проведення атестації робочого місця, суд зазначає наступне.

Статтею 7 Закону України "Про охорону праці" передбачено право працівників на пільги і компенсації за важкі та шкідливі умови праці. Працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством. У разі роз'їзного характеру роботи працівникові виплачується грошова компенсація на придбання лікувально-профілактичного харчування, молока або рівноцінних йому харчових продуктів на умовах, передбачених колективним договором. Роботодавець може за свої кошти додатково встановлювати за колективним договором (угодою, трудовим договором) працівникові пільги і компенсації, не передбачені законодавством. Протягом дії укладеного з працівником трудового договору роботодавець повинен, не пізніш як за 2 місяці, письмово інформувати працівника про зміни виробничих умов та розмірів пільг і компенсацій, з урахуванням тих, що надаються йому додатково.

Статтєю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 461-2016-п ), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від. 01.08.1992 р. № 442 затверджено "Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці". Відповідно до законодавства України, у кожного працівника повинно бути своє робоче місце, а на робочому місці мають бути створені нешкідливі та безпечні умови праці. Це зобов'язаний вирішити роботодавець ще до того, як на цьому місці буде працювати найманий працівник.

Атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строк, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п'ять років. Позачергова атестація може бути проведено в тому випадку, якщо умови праці на підприємстві істотно змінилися.

Як встановлено судом, та визнано сторонами у справі, а відтак в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню, що атестація робочого місця "електрогазозварювальника" на ПП "Перспектива" за час існування підприємства не проводилася.

При цьому суд не приймая до уваги посилання представника позивача на те, на даній посаді ніхто не працював з часу створення підприємства, оскільки атестації підлягає робоче місце а не працівник.

Також судом не приймається посилання представника позивача на виключення зі штатного розпису такої посади, оскільки воно відбулося 03.05.2017 року, тобто, після проведеної перевірки.

Щодо посилання представника позивача на порушення права на розгляд справи за участі представника підприємства, судом встановлено, що Управлінням рекомендованим листом 03.05.2017р. (номер відправлення 334 згідно квитанції) на адресу ПП "Перспектива" направлено повідомлення про розгляд справи,який було призначено на 10.05.2017 р. (за 7 днів до дати розгляду).

Крім того, суд враховує, що станом на день розгляду справи - 10.05.2017 р. у відповідача були наявні підтвердження належного повідомлення ПП "Перспектива", що підтверджується електронним відстеженням пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" відправлення за номером 334 вручено адресату 05.05.2017 р.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 12.06.2017р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.