Справа № 344/16308/16-а
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б., -

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за його позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області постановою від 20 лютого 2017 року, яку залишив без змін Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 березня 2017 року, відмовив у задоволенні позову.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 5 травня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ці судові рішення на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

На обґрунтування заяви додано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 16 січня і 12 березня 2013 року, 24 липня і 11 грудня 2014 року, 4 червня 2015 року (№№ К/9991/7987/12, К/9991/75302/12, К/800/49087/13, К/9991/87951/11, К/800/15372/15 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте долучену ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року не можна вважати такою, що дає підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, оскільки цим рішенням не розв'язано спір по суті, а скасовано рішення судів попередніх інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на наявність неповноти встановлення обставин справи, а відтак, ухвала не містить висновків щодо правомірності застосування норм матеріального права.

Надана на порівняння ухвала Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2014 року не свідчить про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права - суд касаційної інстанції аналогічно оскаржуваному рішенню вирішив питання щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня, відмовивши позивачу у його вимогах, оскільки відповідно до вимог законодавства в 2013 році норми і положення статей 12-16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Проведений аналіз інших долучених судових рішень та оскаржуваної ухвали не дає підстав вважати, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовані одні й ті ж самі норми матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено відмінністю матеріально-правового регулювання спірних відносин у різні періоди часу.

Так у справах, рішення в яких надані на порівняння, суди вирішували питання щодо перерахунку та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2009, 2011, 2014 роках, коли одночасно діяли норми частини п'ятої статті 12 Закону № 3551-XII і постанов Кабінету Міністрів України, які регулювали такі виплати. Оскільки в цей час норми частини п'ятої статті 12 Закону № 3551-XII не були зупинені чи обмежені іншими нормативними актами, то суд дійшов висновку, що нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у цей період мала здійснюватися відповідно до норм Закону № 3551-XII.

Натомість у справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України визнав, що невиплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році у розмірі, визначеному частиною п'ятою статті 12 Закон № 3551-XII, викликана прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення вказаної норми застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд виходив із того, що пунктом 26 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України встановлено, що положення статей 12-16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Тому визнав правомірними дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 «Про розміри грошової допомоги, що виплачується у 2016 році відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Наведене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда
Судді: О.Ф. Волков О.Б. Прокопенко