Справа № 810/1351/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року № 810/1351/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якому просить визнати дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації протиправними та зобов'язати видати дублікат посвідчення громадянина який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 роках.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що він є особою, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, відповідно має посвідчення. Внаслідок втрати даного посвідчення позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання дублікату посвідчення , проте отримав відмову. Позивач зазначає, що ним було дотримано всі відповідні процедури та надано всі документи передбачені чинним законодавством.

Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надав.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорія 4, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 від 10.04.1994р., виданим Київоблдержадміністрацією.

06 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо видачі йому дублікату посвідчення громадянина який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 роках у зв'язку з втратою позивачем оригіналу посвідчення громадянина який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 роках (категорія 4) серії В-І№ 733260. До заяви позивачем долучено копію оголошення в газеті «Майдан-Брок» №4 (839) від 26 січня 2017 року; копію паспорту; 2 фотокартки; копію посвідчення громадянина який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 роках, №733260, категорії 4 серії В-І, виданого 10.03.1994; копію повідомлення про надання підтвердження щодо видачі посвідчення; копію трудової книги; копію довідки про реєстрацію місця проживання.

17 лютого 2017 року відповідачем було надано відповідь №05-59-338 про відмову у видачі дублікату посвідчення громадянина який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 роках у зв'язку з тим що на даний момент позивач не проживає на території забрудненої зони та не належить до 4 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із змінами і доповненнями (далі - Закон №796).

Правила видачі посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок).

Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В (пункт 6 Порядку).

Відповідно до пункту 11 даного Положення передбачена процедура видачі дублікату посвідчення громадянина який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 - 1993 роках.

Так, у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним.

Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: "Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... N ...".

У разі відшукання втраченого посвідчення воно підлягає обов'язковому здаванню для знищення органові, яким видано його дублікат.

Як встановлено судом позивачем 10.04.1994 отримано посвідчення НОМЕР_1 особи, яка постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю, категорія 4.

В подальшому, у зв'язку з втратою оригіналу даного посвідчення позивач звернувся з заявою до відповідача про видачу дублікату.

Судом встановлено, що позивачем долучено до заяви всі зазначені документи передбачені пунктом 10 даного Положення, проте позивачу було відмовлено.

Відповідач обґрунтовує свою відмову у видачі дублікати посвідчення тим, що оскільки з 01.01.2015 зону посиленого радіоекологічного контролю виключено з переліку зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути й осіб зі статусом потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мали такий статус до 01.01.2015.

Суд зазначає, що необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", суд прийшов до висновку про те, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

В той же час висновки, до яких дійшов відповідач, пов'язуючи виключення такої зони як зона посиленого радіоекологічного контролю із наявністю у особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, - є безумовно помилковими, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

Крім того, суд вважає, що виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Отже, суд вважає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

Відтак, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 11, 70-72, 94, 128, 160-163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у видачі дублікату втраченого посвідчення який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 р.

3. Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 дублікат посвідчення громадянина який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 роках..

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.