Справа № 802/2209/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 червня 2017 року м. Київ К/800/20884/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправною відмови Департаменту захисту економіки Національної поліції України у наданні висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності; зобов'язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України скласти висновок та прийняти рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.02.2017р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судом апеляційної інстанції рішенням, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою (із заявленим в ній клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Втім, як свідчать матеріали касаційної скарги, строк її подання відповідачем не пропущено.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27.09.2016р. наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №229 о/с "По особовому складу" заступника начальника відділу управління захисту економіки Національної поліції України в Хмельницькій області ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30.09.2016р. на підставі поданого ним рапорту й свідоцтва про хворобу №124, виданого військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Хмельницькій області 09.06.2016р.

Після звільнення позивач пройшов обстеження у Хмельницькій обласній медико-соціальній експертній комісії (МСЕК), згідно висновку якої йому встановлено III групу інвалідності та зазначено, що причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою (рапортом) від 02.11.2016р., в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому встановлено втрату працездатності в розмірі 60% на підставі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеню втрати працездатності у відсотках, додавши до заяви довідку МСЕК серії "АГ" №0017727 від 11.10.2016р., довідку до акту огляду МСЕК серії "АВ" №0842646 від 11.10.2016р., свідоцтво про хворобу №124 від 09.06.2016р.

Проте, листом №11013/89/08-2016 від 07.11.2016р. Департамент захисту економіки НПУ відмовив ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивуючи тим, що на даний час наказом Міністерства внутрішніх справ "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" №4 від 11.01.2016р. законодавчо не врегульовано питання виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності особам, захворювання яких пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача із заявою (рапортом) саме про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням III групи інвалідності.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд дійшов висновку, що, відмовляючи у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі поданих позивачем відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ №4 від 11.01.2016р., пакету документів, відповідач діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ (далі - Закон №565) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою №850 від 21.10.2015р. Кабінет Міністрів України затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (Порядок №850), за змістом п.1 якого порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи (п.3 Порядку №850).

При цьому, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015р. (далі - Закон №580), що набрав чинності 06.11.2015р.

Згідно з п.3 ч.1 ст.97 Закону №580 одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до ч. 2 статті 97 Закону №580 порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейським встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським (ч.4 ст.100 Закону №580).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016р. №4 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016р. за №163/28293) затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (Порядок №4), підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 якого до випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, віднесено отримання поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, згідно з п.5 розділу 3 Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Отже, за змістом наведених законодавчих положень підставами для отримання поліцейським одноразової грошової допомоги є не лише встановлення йому інвалідності, а і втрата певного відсотку працездатності.

Як вже вказувалось в цій ухвалі, ОСОБА_1 ІІІ група інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлена 11.10.2016р., тобто після звільнення зі служби в органах Національної поліції (27.09.2016р.), а при зверненні до Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо виплати одноразової грошової допомоги він подав заяву, яка визначена додатком №1 Порядку №4.

Враховуючи викладене та зважаючи, що позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої відповідно до Порядку №4 здійснюється за останнім місцем служби, тобто в органах Національної поліції, і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Департамент захисту економіки Національної поліції України; відмова ж останнього в призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправною.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого судом апеляційної інстанції рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів п.5 ч.5 ст.214 КАС України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту захисту економіки Національної поліції України на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник