Справа № 522/1189/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/1189/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тарасов А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

18.01.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із зазначеною позовною заявою, зазначивши, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2012 року по справі 2а/1522/6132/11, зміненої постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року, в листопаді 2016 року було здійснено позивачу перерахунок пенсії та сплачено 18 801,05 грн., що є донарахованою сумою недоотриманої позивачем пенсії за період з 11.04.2011 року по 28.02.2015 року. У листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому суми компенсації втрати частини доходів за період перерахунку пенсії з 11.04.2011 року по 31.10.2016 року, однак листом від 23.11.2016 року відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у звязку з тим, що це виходитиме за межі зобовязань, покладених постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2012 року по справі 2а/1522/6132/11, зміненою постановою Одеського апеляційного адміністративного суд від 16.07.2014 року. Позивач вважає зазначену відмову неправомірною, та просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів неправомірними та зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 суму компенсації втрати частини доходів за період з 11.04.2011 року по 31.10.2016 року у звязку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 18 801,05 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В наданих до суду письмових запереченнях зазначає, що питання нарахування компенсації втрати частини доходу вже було розглянуто судом в межах справи 2а/1522/6132/11 та в цій частині вимог позивачу відмовлено в задоволенні. До того ж, компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами розуміється - грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разовий характер: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Тому, зазначена доплата в сумі 18 801,05 грн. має характер разового платежу, а тому ніяким чином не може бути використана в контексті ст.2 Закону № 2050-III.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів неправомірними. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.03.2015 року по 31.10.2016 року у звязку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 18 801,05 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області також подало апеляційну скаргу на зазначену постанову суду. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог пп.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2012 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу, відповідно до вимог Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», наказу Міністра оборони України № 377 від 28.07.2008 року «Про затвердження схем посадових розмірів окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів) і наукових установ Збройних Сил України», з урахуванням зміни посадового окладу у складі загального грошового забезпечення відповідної позивачу категорії військовослужбовців керівного, наукового та науково-педагогічного складу навчальних закладів з 11 квітня 2011 року, та зобов'язано виплатити заборговану частину пенсії за цей період з нарахуванням компенсації втрати частини доходів по час фактичного розрахунку. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року змінено постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2012 року та виключено з абзацу другого резолютивної частини постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2012 року словосполучення «за цей період з нарахуванням компенсації втрати частини доходів по час фактичного розрахунку». В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2012 року залишено без змін.

19.02.2015 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2015 року та визначено розмір доплати в розмірі 18 801,05 грн., яку, було виплачено позивачу лише в листопаді 2016 року, що не заперечується відповідачем. В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплату компенсації втрати частини грошових доходів, за результатами розгляду якої відповідач в листі від 23.11.2016 року №1302/П-11 повідомив, що поточна пенсія нараховується та виплачується своєчасно, а позивач просить виплати компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, тож підстави для такої виплати відсутні.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-ІІІ) та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001року №159, для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 року у справі №21-518а14 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.07.2015 року у справі 1323/614/2012.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо характеру виплати суми недоотриманої позивачем пенсії у сумі 18 801, 05 грн. та зазначає, що грошова сума яка була стягнута з відповідача на користь позивача, входила в структуру пенсійної виплати, а, отже, не може вважатись доходом, що має разовий характер.

Крім того, колегія суддів зазначає, що питання компенсації втрати частини доходів вже було досліджено Приморським районним судом м. Одеси та судом апеляційної інстанції у справі №2а/1522/6132/11. Так, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року позивачу відмовлено в зобовязанні відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходів за період з 11.04.2011 року по час фактичного розрахунку. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Тому, колегія суддів вважає, що, оскільки зазначене питання вже було вирішено судом, то відповідно до вимог ч.2 ст.255 КАС України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Також, колегія суддів зауважує, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту стосовно позовних вимог за період з 11 квітня 2011 року по 28 лютого 2015 року. В рамках даної справи суд не має повноважень досліджувати зазначені вище обставини за вказаний період на предмет їх відповідності вимогам законодавства.

Однак, як вбачається з доводів сторін та наявних в матеріалах справи доказів, перерахунок пенсії було здійснено відповідачем 19.02.2015 року. В результаті перерахунку за період з 11.04.2011 року по 28.02.2015 року утворилась доплата в розмірі 18 801, 05 грн., яка була перерахована на користь позивача лише у листопаді 2016 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами виникли нові правовідносини з невиплати вчасно уже нарахованої суми доплати, які не досліджувалась судами в справі №2а/1522/6132/11.

Отже, враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача нарахувати і виплатити позивачеві суму компенсації частини доходів за період з 01.03.2015 року по 31.10.2016 року підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційних скаргах про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян