Справа № 815/2146/17
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року 10год.45хв. м. Одеса Справа № 815/2146/17

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Іванова Е.А.

за участі: секретаря Сакара М.М., представників: позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Ізмаїльської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовом до Ізмаїльської обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області (далі Ізмаїльська ОДПІ, відповідач), в якому з урахуванням ухвали про залишення позовних вимог без розгляду від 30.06.2017 року просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.16 за № 6 яким визначено суму податкового зобовязання за платежем «земельний податок з фізичних осіб 18010700» за 2016 рік у сумі 285968,68 грн.; податкове-повідомлення рішення від 08.09.16 за № 43470-13 яким визначено суму податкового зобовязання за платежем «податок на нерухоме майно, відіменне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2015 рік у сумі 13784,23 грн.; податкове-повідомлення рішення від 10.12.16 за № НОМЕР_1, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем «земельний податок з фізичних осіб 18010700» за 2016 рік у сумі 43406,38 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення за якими ОСОБА_3 визначені суми податкового зобов'язання: за податковим-повідомленням рішенням від 30.06.16 за № 6 згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 розділу XII Податкового кодексу України нараховано суму податкового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб 18010700» за 2016 рік у сумі 285968,68 грн.; за податковим-повідомленням рішенням від 08.09.16 за № 43470-13 згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 розділу XII Податкового кодексу України нараховано суму податкового зобов'язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2015 рік у сумі 13784,23 грн.; за податковим-повідомленням рішенням від 10.12.16 за № НОМЕР_1 згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 розділу XIII Податкового кодексу України та Рішення ГУ ДФС в Одеській області від 02.12.16 за № 1573/Л/15-32-10-01-08 нараховано суму податкового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб 18010700» за 2016 рік у сумі 43 406,38 грн.. У відповідності до п. 56.3. Податкового кодексу України вказані спірні податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем у адміністративному порядку до ГУ ДФС в Одеській області та ДФС України. Однак, скарги позивача суб'єктами владних повноважень вищого рівня залишено без задоволення, а спірні податкові повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області без змін. Більш того, за наслідком розгляду скарги, ГУ ДФС в Одеській області донарахувано суму земельного податку на 43406,38 гривень. Із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 30.06.16 року № 6, від 08.09.16 за № 43470-13, від 10.12.16 № та 28.11.16 за № 44872-1303 позивач категорично не погоджується та вважає, що вони є протиправними та не відповідають положенням Податкового кодексу України, діючому законодавству України і як наслідок підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Предствник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов, які обґрунтовані тим, що Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області були сформовані податкові повідомлення рішення від 08.09.16 №43470-13 гр. ОСОБА_3 з визначеною сумою податкового зобов'язання за платежем - податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз. осіб, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості за період 2015 рік., також від 30.06.16 №6 гр.ОСОБА_3 з визначеною сумою податкового зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за період 2016 рік., а також податкові повідомлення-рішення від 10.12.2016 року № НОМЕР_1, та від 28.11.2016 року № 44872-1303, які стали причиною судового оскарження по даній справі. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об'єкт нерухомого майна, громадянину ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності (103/360 часток власності, 13/72 часток власності та 17/240 часток власності) нежитлова будівля за адресою: м. Ізмаїл, пр. Суворова, 374. Загальна площа нерухомого майна - 18501 кв. м. Загальна частка (площа), яка належить платнику - 9942,44 кв.м. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об'єкт нерухомого майна, громадянину ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності нежитлова будівля за адресою: м. Ізмаїл, пр. Суворова, 374. Загальна площа нерухомого майна - 2105,5 кв.м, загальна площа земельної ділянки: 18501 кв.м: 103/360 частка власності з 30.06.2005 (договір купівлі-продажу №770 від 31.05.2005р. - доля в землекористуванні складає 5293,3 кв.м), 13/72 частка власності з 05.01.2012 (договір дарування ВРП 028262 від 13.12.2011- доля в землекористуванні складає 3340,5 кв.м.), 17/240 частка власності з 14.12.2012 року (договір дарування ВТА 511490 від 31.10.2012 року доля в землекористуванні складає 1310,5 кв.м.). Загальна доля землекористування складає 9944,3 кв.м.. Документи на право користування земельної ділянки відсутні. Таким чином відповідач правомірно прийняв оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльності та знаходиться на спрощеній системі оподаткування є платником єдиного податку (а.с.14).

Згідно копії витягу з реєстру платників єдиного податку від 26.09.2016р. місце провадження господарської діяльності ОСОБА_3 розташовано за адресою: м. Ізмаїл пр.-т Суворова буд.374 (а.с.14).

З змісту вказаного витягу позивач займається наступними видами господарської діяльності: діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, оптова торгівля твердим, рідким газоподібним паливом і подібними продуктами, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах,роздрібна торгівля меблями, освітлювальними приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах.

Податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2016р. №6 прийнятим Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області визначено позивачу суму податкового зобовязання за 2016р. за платежем земельний податок з фізичних осіб на суму 285068,56 грн.(а.с.15).

Також податковим повідомленням-рішенням від 08.09.2018р. №43470-13 Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області визначено позивачу суму податкового зобовязання за 2015р. за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичними особами які є власниками обєктів нежитлової нерухомості на суму 13784,23 грн. (а.с.16).

Податковим повідомленням-рішенням від 10.12.2016р. № прийнятим Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області визначено позивачу суму податкового зобовязання за 2016р. за платежем земельний податок з фізичних осіб на суму 43406,38грн.

З вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх до ДФС України та рішенням від 10.02.2017р. №2033/Л/99-99-11-02-01-14 залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення рішення, а скаргу позивача без задоволення (а.с. 36-47).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 103/360 частин нежитлового приміщення, що розташоване в місті Ізмаїл пр.-т Суворова буд.374 на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 31.05.2005р. (а.с.19-20) що складається з літ. «А» адміністративна будівля цегляна, загальною площею 932,4 кв.м. літ. Б побутові приміщення цегляні, загальною площею 103,7кв.м., літ. П побутові приміщення цегляні, загальною площею 75.6 кв.м., літ.Х,Ф гаражі, літ. 1 будівля, літ. У- сторожка,, літ. Б трансформаторна, літ. В котельна, цегляна, загальною площею 186.6 кв.м. літ.Д насосна, лі. Ж водоканалізаційна башня , літ. М мазутосховище, літ. Г-сарай,. Лі. Р газосховище, літ.ЛЛ, Л,Л,О-майстерні цегляні. Загальною площею 357,4 кв.м.літ «С» -склад цегляний загальною площею 47,7 кв.м., літ.Н-склад цегляний загальною площею 42,2 кв.м., надвірні споруди.

Та згідно п.1.2 вказаного договору у власність Покупця переходить із літ.К приміщення №1,4,5,6,7 гаражі, №8 майстерня загальною площею 289,8 кв.м.

13.12.2011р. позивач уклав договір дарування за яким до нього перейшло у власність 13/72 частини нежитлової будівлі, що знаходиться в місті Ізмаїл, пр.-т Суворова, б.374 та яка складається із літ.А готель, цегляний, загальною площею 907,2 кв.м., літ.Б трансформаторна, загальною площею 103,7 кв.м., П майстерня загальною площею 86,6 кв.м., К -побутові приміщення загальною площею 346,7 кв.м. літ.Х-насосна, літ.Ф,Ф-гараж, площею 108кв.м., літ. И сарай , літ. У- сторожка, літ.Д насосна, лит.Ж-водаканалізаційна башня, літ. М мазутосховище, літ.Г-сарай, літ.ЛЛІ, ЛІІ, ЛІІ 101-майстерні, загальною площею 47,7 кв.м., літ.Н склад 137,1 кв.м. 1-10надвірні споруди, літ.З нежитлова будівля, загальною площею 104,6 кв.м., літ.ХІ вбиральня, літ.Ч1-вбиральня, літ Э вбиральня, літ.Ю-вбиральня, літ.Ц-склад, літ.Ш-склад, літ.Щ-склад, літ.Я навіс, літ.Г-склад, літ.О-навіс (а.с.26,27).

Згідно абз.2 п.2 вказаного договору дарування у користування обдарованого переходить із літ.Ф приміщення №11- мойка, №13 коридор №14-коридор загальною площею 100,7кв.м.

31.10.2012р. позивач отримав у дар за договором дарування 17/240 частин нежитлової будівлі розташованої у м. Ізмаїл, пр.-т Суворова 374, яка складається із літ.А готель, цегляний, загальною площею 907,2 кв.м., літ.Б трансформаторна, П майстерня загальною площею 86,6 кв.м., К -побутові приміщення загальною площею 346,7 кв.м. літ.Ф гараж, площею 88кв.м., літ. И сарай , літ.Д насосна, лит.Ж-воданапорна башня, літ. М мазутосховище, літ.Г-сарай, літ.Л-майстерня, загальною площею 368,6 кв.м., літ.С склад загальною площею 47,7 кв.м. літ.Н склад загальною площею 137,1 кв.м., 1-26 надвірні споруди, літ.З нежитлова будівля, загальною площею 103,6 кв.м., літ.ХІ вбиральня, літ.Ч1-вбиральня, літ Э вбиральня, літ.Ю-вбиральня, літ.Ц-склад, літ.Ш-склад, літ.Щ-склад, літ.Я навіс, літ.О навіс, літ.Ф1 гараж загальною площею 20кв.м.(а.с.31,32).

Згідно правовстановлюючого документа на підставі якого здійснюється відчуження у користування позивача перейшло із літ.К приміщення №2 камора, №3-диспетчерська, №9,10- майстерні, №12 трансформаторна, №15 камора загальною площею 72 кв.м., літ Ф1. (а.с.31,32).

Та як зазначено у п.2 вказаного договору нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 18501 кв.м.(а.с.31).

Таким чином з загальної площі будівлі -2105,5кв.м. частка яка належить позивачу складає 1131,7кв.м. (103/360+13/72+17/240).

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 16.01.2015р. №4864-VI затверджено «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в м. Ізмаїл» яким затверджено ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлюються в розмірі 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Розмір мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року складає 1218 грн., відповідно 1 відсоток становить 12,18 грн..

Згідно п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, у т.ч. нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПКУ об'єкт оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, у т.ч. його частка.

Згідно п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, у т.ч. його часток.

Згідно п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПКУ база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п. 12.4 ст. 12 ПКУ до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом; визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу; до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Відповідно до п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПКУ рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 4 розд. II "Прикінцеві положення" Закону України від 28 грудня 2014 року N 71-УІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон N 71) органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування Закону N 71 переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Таким чином Закон №71 не виключає можливості прийняття протягом 2015 року рішень щодо зміни ставок податку на майно.

Таким чином сума яку повинен сплатити позивач становить 1131,7кв.м. * 12,18 грн. = 13784,23 грн.

Та виходячи з цього позивачу проведене нарахування грошового зобовязання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами які є власниками нежитлової нерухомості на 2015р. та винесено податкове повідомлення-рішення від 08.09.2016р. №43470-13 на суму 13784,23 грн.

Щодо податкових повідомлень рішень від 30.06.2016р. №6 та від 10.12.2016 року за №, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачу належить 387/720 частин нежитлової будівлі розташованої на земельній ділянці площею 18501 кв.м. та загальна доля землекористування позивача в неї використана для розрахунку відповідачем становить 9944,3 кв.м.(а.с.39).

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 14.01.2016р. №401-VII «Про перегляд ставок земельного податку в межах м.Ізмаїл» затверджені ставки по земельному податку на території м.Ізмаїл. Підпунктом 12 Додатку до Рішення Ізмаїльської міської ради від 14.01.2016р. №401-VII- встановлені ставки для власників нежитлових приміщень які використовують їх для ведення підприємницької діяльності у розмірі 6% від нормативно грошової оцінки.

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 27.12.2013р. №3549-VII «Про затвердження нормативно грошової оцінки земель м.Ізмаїл №2141-VII від 06.06.2012р.» введена в дію нормативно-грошова оцінка м.Ізмаїл. Згідно зазначеного рішення земельна ділянка знаходиться у 16 економіко-планувальній зоні, класифікація земель- землі комерційного використання НГО 1 кв.м землі складає 308,43грн. З урахуванням коефіцієнтів індексації за 2014р. 1,249 та за 2015р. 1,433 нормативно грошова оцінка 1 кв.м. на 2016р. складає 552,033грн. по розрахунку відповідача ((308,43х1,249х1,433)х9944,3)х6%=329375,06грн.

Рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 02.12.2016р. №1573/Л/15-32-10-01-08 про результати розгляду первинної скарги зазначене податкове повідомлення-рішення (№6 від 30.06.2016р.) залишено без змін та збільшено на суму 43406,38грн. а скарга позивача без задоволення.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України (далі ЗКУ) використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПКУ плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 269 ПКУ платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Згідно ст. 270 ПКУ обєктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 78 ЗКУ право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ст. 92 ЗКУ право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПКУ базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно п. 274.1 ст. 274 ПКУ ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно п. 274.2 ст. 274 ПКУ ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте відповідачем не надано доказів отримання з земельного кадастру даних щодо земельної ділянки та сторони визнають, що вона в земельному кадастрі відсутня.

Згідно п. 4 п.п. 297.1 ст. 297 ПКУ платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва

Відповідно до п.п.291.5.3 п. 291.5 ст. 295 ПКУ не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: фізичні особи - підприємці, які надають в оренду земельні ділянки, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, житлові приміщення та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 100 квадратних метрів, нежитлові приміщення (споруди, будівлі) та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 300 квадратних метрів.

Як встановлено судом, позивач здійснює господарську діяльність як платник єдиного податку третьої групи за адресою Одеська область, м. Ізмаїл, пр.-т Суворова, 374 (а.с. 14).

В переліку видів діяльності для ФОП у 3 (третій) групі платників єдиного податку згідно КВЕД ДК 009:2010 знаходиться вид діяльності 46.13 діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами.

Як встановлено судом за даною адресою позивач займається наступними видами господарської діяльності згідно КВЕД ДК 009:2010, а саме: 46.13 діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, що підтверджується договорами доручення (а.с. 42-65), договорами зберігання (а.с. 66-67), актами виконаних робіт (а.с. 68-86) та виписками по рахунку ФОП ОСОБА_3, а тому у відповідності до п. 4 п.п. 297.1 ст. 297 ПКУ позивач звільнений від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку).

Суд зазначає, що в усіх договорах доручення зазначено, що повірений здійснює свою господарську діяльність за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр.-т Суворова, 374.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що позивачу правомірно проведене нарахування грошового зобовязання по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами які є власниками нежитлової нерухомості на 2015р. та винесено податкове повідомлення-рішення від 08.09.2016р. №43470-13 на суму 13784,23грн, а також, те, що позивач здійснює господарську діяльність як платник єдиного податку третьої групи за адресою Одеська область, м. Ізмаїл, пр.-т Суворова, 374, а тому відповідно до п. 4 п.п. 297.1 ст. 297 ПКУ позивач звільнений від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Ізмаїльської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Ізмаїльської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області від 30.06.2016р. №6, та від 10.12.2016р. №.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 05.07.2017 року.

Суддя Іванов Е.А.