Справа № 522/1621/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/1621/17

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до інспектора 3-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Хмарука Вячеслава Євгенійовича, третя особа Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до інспектора 3-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Хмарука Вячеслава Євгенійовича, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА№050781 від 19.01.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову було зазначено, що позивач правил дорожнього руху не порушував, зупинився аварійно, була ввімкнена аварійна світлова сигналізація, керувався положеннями «вимушена зупинка». Вважає, що постанова винесена з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, позивач зазначив, що в порушення ст.ст.268, 276, 278, 279 КУпАП відповідач розглянув справу не за місцем вчинення правопорушення, а на місці його вчинення, що не є тотожними поняттями, а також не надав можливості позивачеві скористуватися в повній мірі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, винести по справі нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2017 року інспектором 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП лейтенантом поліції Хмаруком В.Є., стосовно позивача винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА№050781.

Підставою для її прийняття стали наступні обставини: 19.01.2017 року близько 12:04 год., знаходячись на службі, під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом, інспектор 3-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Хмарук В.Є. отримав завдання від командира роти про надання допомоги екіпажу «Благо-305», який знаходився на охороні громадського порядку на пляжі Ланжерон. Після прибуття на місце було виявлено, що за адресою м. Одеса, пляж Ланжерон 1/6 позивач здійснив стоянку на своєму автомобілі НОМЕР_1 біля контейнера для збирання побутових відходів, чим порушив вимоги п.15.10(е) ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст.33, 284 КУпАП, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення від 19.01.2017 року серії ЕАА№050781 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові.

24.05.2017 року в судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_6 (пасажир автомобіля НОМЕР_1). Свідок пояснила, що 19.01.2017 року вона разом з позивачем приїхали на пляж Ланжерон, та під час спускання на пляж вони почули стук у колесі, після чого позивач зупинив вищевказаний автомобіль біля контейнера для збирання побутових відходів аби з'ясувати причину. Після чого до автомобіля підійшли патрульні поліцейські, які повідомили про порушення водієм правил дорожнього руху.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що при винесені спірної постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція №1395).

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У відповідності до п.1 роз.III Інструкції №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.2 роз.III Інструкції №1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Наведене відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказане рішення суду повинно застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулись у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» від 14.07.2015 року та Інструкції №1395, які у свою чергу передбачають можливість винесення постанови саме на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог законодавства при винесенні спірної постанови на місці вчинення правопорушення.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, п.15.10(е) ПДР України забороняється стоянка ближче 5 м. від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів.

У розумінні п.1.10 ПДР вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху;

Згідно п.15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію (п.9.9), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п.9.10).

Отже, як зазначає позивач, він здійснив стоянку біля контейнера для збирання побутових відходів через технічну несправність транспортного засобу, але під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було надано суду будь-яких доказів того, що здійсненна ним зупинка була саме вимушеною зупинкою у розумінні пункту 1.10 ПДР, також таких доказів і не було надано під час розгляду справи в апеляційному провадженні.

Разом з цим, з наданого представником третьої особи в обґрунтування правомірності спірної постанови відеозапису №01- з нагрудної камери DSJX3О1146_ВН1146, вбачається, що позивач здійснив стоянку біля контейнера для збирання побутових відходів в м. Одеса, пляж Ланжерон. Інспектор патрульної поліції Хмарук В.Є. роз'яснив позивачу всі передбачені законом права, що підтверджується відеозаписом 02-, відібрав пояснення, після чого розглянув справу та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Факт вчинення правопорушення підтверджується також письмовими поясненнями інспекторів патрульної поліції та особистими поясненнями позивача щодо причини стоянки, наданими інспектору, зафіксованими відеозаписом 03- з нагрудної камери DSJX3О1146_ВН1146.

Отже, на думку колегії суддів, вчинене позивачем правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, якою встановлена відповідальність у вигляді штрафу за порушення правил стоянки, підтверджуються вищенаведеними відеозаписами та обставинами справи.

Разом з цим колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відхилення посилань позивача про позбавлення відповідачем його можливості у повному обсязі скористатися його правами, про порушення відповідачем вимоги ст.ст.245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також про те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, оскільки такі посилання позивачем не обґрунтовані та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а з вищевказаного відеозапису вбачається, що відповідачем в повній мірі була дотримана процедура щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також колегія суддів не погоджується з посиланням позивача на те, що відповідачем не було враховано положення ч.2 ст.33 КУпАП, оскільки вказана частина статті не застосовується при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА№050781 від 19.01.2017 року є правомірною, такою що складена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, а заявлені позивачем вимоги та наведені доводи є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський