Справа № 295/2867/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гумен Н.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"19" червня 2017 р. Справа № 295/2867/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "28" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 451354 від 08.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 36, ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутності у його діях складу правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що постанова не відповідає вимогам закону, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, інспектор поліції не взяв до уваги його пояснень з приводу того, що керуючи автомобілем він не користувався засобами зв'язку, оскільки транспортний засіб обладнаний системою "блютуз", яка надає можливість спілкування по телефону без допомоги рук. Окрім того, що позивач зазначав, що він був пристебнутий ременем безпеки, оскільки після вимоги працівника поліції про зупинку, він зупинився і лише потім відстебнув ремінь безпеки.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 28.03.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 451354 від 08 березня 2017 року про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425, 00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.03.2017 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БР № 451354 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 36, ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись з постановою, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серія БР № 451354 від 08.03.2017 року, винесена з порушенням норм адміністративного законодавства, оскільки в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 08.03.2017 року о 11 год. 05 хв. водій ОСОБА_3 в м. Житомирі по вул. Б. Тена, 6, керуючи транспортним засобом, користувався засобом зв'язку (телефоном) без використання гарнітури «hands free» та не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 "в", 2.9 "д" Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 2.3 "в" встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно п.2.9 "д" Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач повинен довести правомірність свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 36, ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто надати суду відповідні докази.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Разом з тим, ч.1 ст.70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно п.9 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджено та надав диск з відеозаписом з місця розгляду справи.

Проте, даним відеозаписом факт користування позивачем (водієм) мобільним телефоном під час руху транспортним засобом , керування автомобілем без використання пасків безпеки, не підтверджується, як і визнання ним своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доказів про користування позивача послугами оператора мобільного зв"язку у вказаний час, відповідачем не надано.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що даний відеозапис не є належним доказом у розумінні ст.ст. 69,70 КАС України, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення.

Інших доказів ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "28" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10003

3- відповідачу/відповідачам: Інспектор роти №1 батальйону управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 вул.Покровська,96,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,