Справа № 815/6822/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6822/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:
головуючого судді Запорожана Д.В.,
судді Романішина В.Л.,
судді Шляхтицького О.І.
при секретарі: Вишневській А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командування військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності командування військової частини польової пошти НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо незвільнення позивача зі служби та зобов`язання звільнити позивача із військової служби у запас Збройних Сил України з 08.11.2016 року.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірної бездіяльності.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.
В апеляційних скаргах Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 просять скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні даного позову.
Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 укладено контракт від 8 листопада 2013 року про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Зазначений контракт є строковим та укладений строком на три роки.
21 липня 2016 року позивач звернувся з заявою до командування військової частини НОМЕР_1 про небажання укладати новий контракт, на яку він отримав відповідь командування, про те що в Україні діє особливий період, тому дія його контракту згідно вимог чинного законодавства пролонгована до закінчення особливого періоду в країні.
8 жовтня 2016 року позивач повторно звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з заявою про вимогу його звільнити з лав ЗСУ у зв`язку з закінченням терміну дії контракту про проходження військової служби в ЗСУ, та повторно отримав відповідь командування військової частини про продовження терміну дії його контракту до закінчення в країні особливого періоду.
У відповіді командир військової частини зазначив, що наказом від 25 травня 2016 року №112 позивачу продовжено термін військової служби до часу, необхідного для укладання нового контракту з моменту введення в дію Указу Президента України «Про оголошення демобілізації».
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Строки військової служби визначаються у статті 23 цього ж Закону, відповідно до частини 2 якої, для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: для осіб офіцерського складу: для громадян, яким первинне військове звання присвоєно після проходження повного курсу військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу або в порядку атестування осіб до присвоєння первинних військових звань офіцерського складу запасу, - від 2 до 5 років; для інших громадян - від 1 до 5 років.
Згідно частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту (пункт а).
Водночас, відповідно до частини 9 статті 23 вказаного Закону у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає особливий період як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Отже, особливий період настає, зокрема, з моменту оголошення мобілізації і охоплює час мобілізації, який закінчується з виданням Президентом України відповідного Указу та здійснення дій, заходів, спрямованих на повернення життєдіяльності країни до режиму роботи і функціонування в умовах мирного часу.
17 березня 2014 року Президентом України прийнято Указ «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ.
Згідно пункту 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.
Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІнабрав чинності з дня його опублікування - 18 березня 2014 року.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особливий період настав з 18 березня 2014 року, а тому строк дії контракту про проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України закінчився саме під час настання особливого періоду.
За таких обставин, коли особливий період настав з 18 березня 2014 року, тобто під час дії контракту позивача, а законодавець пов`язує продовження дії контракту понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації не з часом дії особливого періоду, а з моментом його настання, то дія контракту позивача продовжується понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого адміністративного суду України від 28 лютого 2017 року по справі №810/3554/15 (К/800/3878/16).
Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.
Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні даного позову у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року скасувати.
Прийняти нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності командування військової частини польової пошти НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо незвільнення позивача зі служби та зобов`язання звільнити позивача із військової служби у запас Збройних Сил України з 08.11.2016 року відмовити в повному обсязі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/