Справа № 826/6047/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6047/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2017 року № 826/6047/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каргес»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки позивачем не було порушено норм податкового законодавства.

Представником відповідача на адресу суду подано письмові заперечення, в яких зазначив про правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення та безпідставність вимог позивача.

На підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАСУ) судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС на підставі направлень від 08.09.2015р. №995//26-55-22-09, №996/26-55-22-09, №1054/26-55, №997/26-55-22-04, №262/26-55-17-02, №1001/26-55-22-06, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (надалі – ПКУ), наказу від 20.05.2015р. №976 проведено планова виїзна перевірка ТОВ «ТД «Каргес» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. Повідомлення про проведення перевірки від 27.08.2015р. та копію наказу від 26.08.2015р. вручено менеджеру товариства за дорученням №42 від 25.08.2015р.

Актом перевірки встановлено наступні порушення:

пп.135.5.5 п.135.5 ст.135, пп.146.1.56 п.14.1 ст.14 ПКУ, а саме: заниження суми об’єкту оподаткування податку на прибуток на загальну суму 480320грн., заниження від’ємного значення об’єкту оподаткування податком на прибуток товариства на загальну суму 1933350грн. у 2014р.;

п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ в результаті чого занижено податок на додану вартість на 756277грн., у тому числі за серпень 2014року на 405000грн., грудень 2014року на 351277грн.;

пп. «е» 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.167.1 ст.167, п.171.2 «а» ст.171 ПКУ в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1067,00грн., у тому числі: 1кв.2013р. – 152,68грн., 2кв. 2013р. – 226,51грн., 3кв. 2013р. 136,17грн., 4кв. 2013р. - 18,81грн., 1кв.2014р. – 135,68грн., 2кв. 2014р. – 196,67грн., 3 кв.2014р. – 118,77грн., 4кв. - -81,90грн.;

п.51.1 ст.51, пп.51, пп.176 «б» п. 176.2 ст.176 ПКУ, в результаті чого встановлено подання з порушенням встановлених строків податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (форма №1 ДФ) за I-V квартали 2013р. та I-V квартали 2014р.;

пп.240.1.3 п.204.1 ст.240, ст.246, пп.250.10.3 п.250.10 ст.250 ПКУ, в результаті чого занижено податкове зобов’язання по екологічному податку за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. в сумі 297,34грн., а саме: з 2 квартал 2013 року в сумі 297,34грн., та встановлено неподання декларації екологічного податку за 2 квартал 2013 року;

п.2.8, п.2.6 розд.2, п.3.5 розд.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Позивач вважає протиправним винесення податкового повідомлення-рішення щодо встановленого порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ та не погоджується з оскаржуваними рішенням, в зв’язку з чим подано адміністративний позов.

Окружний адміністративний суд м.Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступних міркувань.

Між ТОВ «ТД «Каргес» (Покупець) та ТОВ «Баско 94» (Постачальник) укладено договір поставки №СБ 22/12/14 від 22.12.2014р., відповідно до якого постачальник зобов’язується передати у власність покупцю сою насипом врожаю 2014року (країна походження – Україна) на умовах СРТ – зерновий термінал ТОВ «Грінтур-Екс» Миколаївський морський порт (відповідно до Incoterms в редакції 2010 року), а покупець зобов’язується прийняти і оплатити товар на умовах передбачених цим договором. Поставка здійснюється автомобільним або залізничним транспортом.

На виконання умов договору поставки №СБ 22/12/14 від 22.12.2014р., ТОВ «Баско 94» передано у власність ТОВ «ТД «Каргес» сою на загальну суму 2107662,40грн., в т.ч. ПДВ 351277,07грн.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій з ТОВ «Баско 94» позивачем до перевірки було надано наступні документи:

договір поставки №СБ 22/12/14 від 22.12.2014р., укладений між ТОВ «ТД «Каргес» та ТОВ «Баско 94»;

видаткову накладну №46 від 26.12.2014р. на суму 2107662,40грн., у тому числі ПДВ 351277,07грн.;

податкова накладна №3 від 26.12.2014р.;

товарно-транспортні накладні №4836 від 22.12.2014р., серія 12ААД №213491 від 19.12.2014р., серія 12 АДД №213489 від 20.12.2014р., №076037 від 20.12.2014р., №4832 від 22.12.2014р., №4828 від 22.12.2014р., №4830 від 22.12.2014р.;

картки обліку експортного вантажу №7043, №7125, №7069, №7136, №7144;

банківські виписки ПАТ «КБ «Хрещатик» з 12.01.2015р. по 14.01.2015р., які підтверджують рух коштів за рахунками.

Позивачем зазначено, що придбаний товар у ТОВ «Баско 94», соя, використаний у власній господарський діяльності, а саме здійснено продаж контрагенту юридичній особі, Компанії Everest Exports L.P., що підтверджується наступним:

контракт №SB 22/12/14 від 22.12.2014р., укладеного між ТОВ «ТД «Каргес» і Компанією Everest Exports L.P.;

вантажно-транспортна декларація №100165 від 13.01.2015р.

Також, між ТОВ «ТД «Каргес» (Покупець) та ПАТ «Деражнянський молочний завод» (Постачальник) укладено договір поставки №1/04/2014 від 04.08.2014р., відповідно до якого постачальник зобов’язується поставити та передати у власність покупцю козеїн технічний, а покупець зобов’язується прийняти та своєчасно оплатити товар.

На виконання умов договору поставки №1/04/2014 від 04.08.2014р. постачальником передано у власність покупцю козеїн технічний кислотний на загальну суму 2430000,00грн. в т.ч. ПДВ 405000,00грн.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій з ПАТ «Деражнянський молочний завод» позивачем до перевірки було надано наступні документи:

договір поставки №1/04/2014 від 04.08.2014р. укладений між ТОВ «ТД «Каргес» і ПАТ «Деражнянський молочний завод»;

копії банківських виписок ПАТ «Марфін банк» від 13.08.2014р., від 14.08.2014р., які підтверджують рух коштів.

Позивачем зазначено, що придбаний товар у ПАТ «Деражнянський молочний завод», казеїн технічний, використаний у власній господарський діяльності, а саме здійснено продаж контрагенту юридичній особі нерезиденту - Компанії «SIA CCM TRADING», Рига, Латвія, що підтверджується наступним:

вантажно-митна декларація №580166 від 21.08.2014р.;

акт прийому-передачі виконаних робіт по інспектуванню ветеринарно-санітарному стану автомобіля від 21.08.2014р. №029/585;

довідка про надання адміністративних послуг за видачу міжнародного ветеринарного сертифікату від 21.08.201р. №029/АП/540;

міжнародну товарно-транспортну накладну №0715279 від 21.08.2014р.

Перевіряючими при дослідженні зазначених вище документів, зароблено висновок, що позивачем порушено п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ, оскільки позивачем занижено податок на додану вартість на суму 756277грн., у тому числі за серпень 2014року на 405000грн., за грудень 2014року на 351277грн.

Однак, суд не може погодитися з висновками зробленими в акті перевірки.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до пп. «а» п.198.1, п.198.2., п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що суми ПДВ, віднесеного позивачем до податкового кредиту при здійсненні операцій з придбання товару у контрагентів, повністю підтверджуються податковими накладними, виданими контрагентами.

Пункт 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України визначає перелік обов'язкових реквізитів податкової накладної. Судом встановлено, що усі податкові накладні, що були виписані ТОВ «Баско 94» та ПАТ «Деражнянський молочний завод» для ТОВ «ТД «Каргес», містять усі необхідні реквізити, передбачені п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту. Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказах встановлено, що усі податкові накладні, видані контрагентами позивача, у передбаченому законом порядку були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 201.8 ст.201 ПКУ право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. У даному випадку на момент виписування усіх податкових накладних, що зазначені в Акті перевірки, ТОВ «Баско 94» та ПАТ «Деражнянський молочний завод» булі зареєстровані як платники ПДВ, зазначене не оспорюється відповідачем.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що товар, придбаний позивачем у ТОВ «Баско 94» та ПАТ «Деражнянський молочний завод», був використаний у подальшому в власній господарській діяльності позивача.

Придбаний товар у ТОВ «Баско 94», соя, використаний у власній господарський діяльності, а саме здійснено продаж контрагенту юридичній особі, Компанії Everest Exports L.P., що підтверджується наступним: контракт №SB 22/12/14 від 22.12.2014р., укладеного між ТОВ «ТД «Каргес» і Компанією Everest Exports L.P.;вантажно-транспортна декларація №100165 від 13.01.2015р.

Також, придбаний товар у ПАТ «Деражнянський молочний завод», казеїн технічний, використаний у власній господарський діяльності, а саме здійснено продаж контрагенту юридичній особі нерезиденту - Компанії «SIA CCM TRADING», Рига, Латвія, що підтверджується наступним: вантажно-митна декларація №580166 від 21.08.2014р.; акт прийому-передачі виконаних робіт по інспектуванню ветеринарно-санітарному стану автомобіля від 21.08.2014р. №029/585; довідка про надання адміністративних послуг за видачу міжнародного ветеринарного сертифікату від 21.08.201р. №029/АП/540; міжнародну товарно-транспортну накладну №0715279 від 21.08.2014р.

Отже, встановлені судом обставини підтверджують факт використання позивачем товару, придбаного у ТОВ «Баско 94» та ПАТ «Деражнянський молочний завод», в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з ТОВ «Баско 94» та ПАТ «Деражнянський молочний завод», які на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість, оформлені договором, що не були визнаний в судовому порядку недійсними, а також підтверджені первинними документами, та належним чином оформленими податковими накладними, а товар, придбаний у ТОВ «Баско 94» та ПАТ «Деражнянський молочний завод», був використаний позивачем у власній господарській діяльності. Отже судом встановлено, що при здійсненні позивачем операцій з придбання товарів у ТОВ «Баско 94» та ПАТ «Деражнянський молочний завод» дотримано усі вимоги чинного законодавства, які дозволяють відносити суми сплаченого (нарахованого) ПДВ до податкового кредиту.

Згідно правової позиції висловленій у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, від 31.10.2014р. у справі № 21-318а14, законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

На думку суду, відповідачем на надано доказів порушення позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість, які б позбавляли позивача права на податковий кредит за наслідками здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами.

З огляду на викладене, висновок податкового органу про порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України є необґрунтованим та спростовано наявними матеріалами справи.

Згідно до пп.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню судом, а позов задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.11, 50, 70, 71, 72, 86, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каргес» задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій