Справа № 2-а-2598-10-1012
Суддя: Гавриленко В. Г.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванківський районний суд Київської області
Справа № 2-а-2598-10-1012
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді Гавриленко В.Г., при секретарі Онищенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 5-го взводу батальйону супроводження та ескортування ДПС УДАЇ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач посилається на те, що 23.09.2010 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності відповідачем за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУАП, і піддано адміністративного у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за те, що він 23.09.2010 року о 9 год. 35 хв. в м. Києві, керуючи автомобілем Фольксваген д.н. А341 AT на вул. Набережно - ОСОБА_3, проїхав перехрестя вулиць Набережно - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не виконавши вимоги знаку 5.16 «напрямок руху по смугах», а саме: здійснив рух прямо з крайньої правої смуги, що передбачало дозволений напрямок руху лише праворуч.

Позивач просить скасувати постанову, винесену відповідачем, оскільки матеріали не містять жодного належного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення. Позивач стверджує, що перед зазначеним вище перехрестям він , включивши показник лівого повороту, перестроївся у середню смугу, і проїхав перехрестя саме по цій смузі. Безпосередньо після його проїзду, увімкнувши покажчик правого повороту, перестроївся на крайню праву смугу руху і відразу після цього був зупинений відповідачем, який заявив, про те, що позивач проїхав перехрестя по правій крайній смузі руху, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.16. позивач пояснив, що відповідач помилився, так як він повернувся на цю смугу вже після проїзду перехрестя, проте його пояснення до уваги взяті не були, і відповідач склав постанову про вчинення ним адміністративного правопорушення , передбаченого ч.І ст. 122 КУАП .

У судове засідання позивач не зявився, написав заяву, у якій просив справу розглянути без його участі.

Відповідач чи його представник у судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлено шляхом надіслання рекомендованої поштової кореспонденції з судовою повісткою, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

23.09.2010 року відповідач склав протокол серії АА1 № 230847 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за наступних обставин: «23.09.2010 року о 9 год. 35 хв. в м. Києві водій, керуючи автомобілем Фолькксваген» д.н. АА 1341 AT по вул. Н. Хрещатицька, проїхав перехрестя вул.. ОСОБА_3 - ОСОБА_5, при цьому не виконавши вимогу дорожнього знаку 5 .16, а саме здійснив рух прямо з крайньої правої смуги, що передбачала дозволений напрямок руху лише праворуч», чим порушив вимоги п.15.6 д(1) ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУАП». По суті порушення ОСОБА_1 пояснив, що не згоден з зазначеним у протоколі.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1, відповідач склав постанову серії АА № 590842 про притягнення його до адмінвідповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУАП і на нього накладено стягнення у розмірі 255 грн. штрафу. При цьому у постанові жодним чином не обумовлено, чому інспектор не бере до уваги пояснень правопорушника, і чим вони спростовуються. Ст. 268 КУАП передбачає право особи, яка притягається до адмінвідповідальності давати пояснення.

Згідно ч.1 ст. 287 КУАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 251 КУАП «доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків... показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення правил дорожнього руху..., а також іншими документами».

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідач, при розгляді справи і винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не намагався оцінити докази, допитати можливих свідків, які б могли або підтвердити, чи спростувати заперечення ОСОБА_1 Тобто фактично інспектор ДАІ надав перевагу, не мотивуючи цього, одному доказу ( складеному ним особисто протоколу), і взагалі не розглядав і не оцінював такого доказу як пояснення (заперечення) правопорушника, не провів опитування свідків, а отже порушив при винесенні постанови вимоги ст. 252 КУАП про оцінку доказів за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їж сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того,у відповідності до ст.. 255 КУАП уповноважені особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 і 4 ст. 122 КУАП, правом на складання протоколів про адмінправопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 КУАП службові особи внутрішніх справ не наділені. Тобто протокол, на основі якого винесено оскаржувану постанову складений не уповноваженою особою.

4.2 ст. 71 КАС України передбачає, що обовязок доказування у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач у судове засідання не з*явився, письмового заперечення на позов не надіслав.

Тому суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність складу правопорушення у його діях.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача, і відповідно складена постанова підлягає скасуванню.

Керуючись, ст. 268, 287, 288, 289, 293 КУАП ст.ст. 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії АА № 590842 від 23.09.2010 року інспектора 5-го взводу батальйону супроводження та ескортування ДПС УДАЇ ТУ МВС України в м. Києві ОСОБА_2 про притягнення до адмінвідповідальності за ст. 122 ч.1 КУАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на ОСОБА_1 скасувати.

Справу провадженням закрити.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: