Справа № П/811/1082/15
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 червня 2017 року м. Київ К/800/21370/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Флоренка Олексія Юрійовича до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої суддівської винагороди,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виплаті суддівської винагороди за березень 2015 року в обмеженому розмірі, який дорівнює одній мінімальній заробітній платі; стягнути з відповідача недоплачену суддівську винагороду за березень 2015 року, яка включає: посадовий оклад у розмірі дев'яти мінімальних заробітних плат, а також доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу; стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 313 грн. 38 коп., яка завдана протиправними діями відповідача; стягнути з відповідача 8469,60 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка завдана протиправною бездіяльністю відповідача.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що відповідач безпідставно, з порушенням норм Конституції України, трудового законодавства, міжнародних стандартів обмежив позивачу виплату суддівської винагороди за березень 2015 року та протиправно виплатив її у меншому розмірі.

Складові суддівської винагороди визначені статтею 129 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій та статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI).

Підпунктом 1 пункту 36 Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII) доповнено статтю 129 Закону № 2453-VI частиною дев'ятою такого змісту: «Судді з моменту закінчення його повноважень до моменту прийняття рішення про його звільнення (відставку) здійснюється виплата суддівської винагороди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у розрахунку за повний календарний місяць».

Зазначені положення Закону діяли до набрання чинності Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VІІІ), яким Закон № 2453-VI викладено в новій редакції. Тобто, з набранням чинності Закону №192-VIII указані вище положення частини дев'ятої статті 129 Закону № 2453-VI втратили чинність.

Отже, у період з 1 січня 2015 року по 28 березня 2015 року були чинними положення частини дев'ятої статі 129 Закону № 2453-VI, які обмежували розмір суддівської винагороди.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 10 квітня 2013 року у ОСОБА_1 закінчився п'ятирічний строк перебування на посаді судді, у зв'язку з чим він звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії України (далі - ВККС) із заявою про рекомендування суддею безстроково.

Рішенням ВККС від 27 лютого 2013 року позивачу відмовлено у рекомендуванні для обрання на посаду судді безстроково, а 15 жовтня 2013 року рішенням Вищої ради юстиції, прийнятим за результатами розгляду скарги позивача, залишено без змін рішення ВККС про відмову у рекомендуванні для обрання на посаду судді безстроково.

Указом Президента України від 14 липня 2015 року позивача звільнено з посади судді у зв'язку із закінченням строку, на який його призначено.

Починаючи з 1 січня 2015 року нарахування та виплата суддівської винагороди позивачу здійснювалася в розмірі однієї заробітної плати. При цьому судами встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року у справі № П/811/2515/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року № 16 «Про обмеження суддівської винагороди 10-ти розмірами мінімальних заробітних плат», яким позивачу була призначена та здійснювалась виплата суддівської винагороди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як такому що не був рекомендований Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на обрання суддею безстроково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за березень 2015 року з огляду на те, що позивач у березні 2015 року не виконував свої трудові функції, як працюючий суддя.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують та ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Флоренка Олексія Юрійовича до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої суддівської винагороди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко