Справа № 815/3152/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3152/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лиманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016р. №59856-13,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Березівське відділення) від 22.07.2016р. №59856-13, посилаючись на те, що вона не повинна сплачувати, визначений контролюючим органом у спірному податковому повідомленні-рішенні транспортний податок.

Відповідач до суду не з»явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить наявна у матеріалах справи відповідна розписка про отримання ухвали суду від 12.06.2017р., заперечення на позов не надав, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від повноважного представника позивача - ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання (вхід.№18358/17 від 26.06.2017р.) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 22.07.2016р. Комінтернівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Березівське відділення), відповідно до п.п.267.6.2 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення №59856-13 щодо визначення суми податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000грн.

Не погодившись з означеним податковим повідомленням-рішенням від 22.07.2016р. №59856-13, позивач - ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про його скасування.

Так, на думку суду, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Березівське відділення) від 22.07.2016р. №59856-13, винесено контролюючим органом неправомірно, безпідставно, та у порушення положень чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для винесення Комінтернівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Березівське відділення) спірного податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016р. №59856-13 послугувало те, що за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль марки LAND ROVER "RANGE ROVER", 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1, об'ємом двигуна 4367куб.см., дата першої реєстрації в Україні 18.02.2014р.

Водночас, з означеною позицією податкового органу погодитися неможливо, з урахуванням наступного.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014року №71-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2015р., статтю 267 Податкового кодексу України викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Зокрема, згідно з п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в період реєстрації за позивачем автомобілю) передбачалось, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Втім, на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015року, до п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України внесено зміни з 01.01.2016року, відповідно до яких об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (положення пункту 267.6).

Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (підпункт 267.7.1).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а) підпункту 267.8.1.).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що з 01 січня 2016року, у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, виникає обов'язок зі сплати транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Водночас, відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України одним із принципів податкового законодавства України є принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно (розділ ХІІ Кодексу), до якого входить транспортний податок (статті 267).

Статтею 12 Податкового кодексу України передбачено повноваження Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільських, селищних та міських рад щодо податків та зборів.

Згідно зі статтею 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2).

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4).

Згідно з пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Як встановлено судом, Рішенням Одеської міської ради від 01.01.2015року №6257-VІ "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" Одеською міською радою з 01.01.2015р. на території міста Одеса встановлено податок на майно в частині транспортного податку, та затверджено Положення про податок на майно в частині транспортного податку.

Судом з'ясовано, що вказане Рішення Одеської міської ради від 01.01.2015року №6257-VІ "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" опубліковано в газеті "Одесский вестник" №3 від 31.01.2015р.

Рішенням Одеської міської ради від 03.02.2016р. №257-VІІ «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015року №6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» внесено зміни до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015року №6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку».

Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Як встановлено судом, та зазначено вище, на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015року, до п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України внесено зміни з 01.01.2016року, та зміни до транспортного податку у місті Одеса внесено Рішенням Одеської міської ради від 03.02.2016р. №257-VІІ «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 21.01.2015року №6257-VI «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку», у зв'язку з чим, на думку суду, застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України, з урахуванням внесених змін, з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2017року.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016р. №59856-13 Комінтернівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Березівське відділення) винесено у порушення приписів чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.12.2016р. №941 «Про перейменування деяких територіальних органів Державної фіскальної служби», Комінтернівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС перейменовано в Лиманську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС України позивач має право, у тому числі, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лиманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016р. №59856-13, задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (Березівське відділення) від 22.07.2016р. №59856-13.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лиманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (67500, Одеська обл., смт.Доброслав, просп.40-річчя Визволення,7) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 640(шістсот сорок)грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.