Справа № 808/1032/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року (о 12 год. 20 хв.)Справа № 808/1032/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача Лозовицького М.С.,

представників відповідача Олійник .С., Ващиліної І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування припису

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» (далі - ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - ГУ Держпраці у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати припис №08-04-089/0896-0447 від 26.10.2016, винесений відповідачем.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та поясненнях (вх. №17369 від 19.06.2017), а також додаткові усні пояснення. Зокрема, зазначає, що раціоналізація виробничого процесу у ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» шляхом забезпечення теплоелектростанцій якісними послугами спеціалізованих суб'єктів господарської діяльності на конкурсних умовах, та зосередження господарської діяльності на виробництві електричної і теплової енергії, жодним чином не пов'язана зі зменшенням обсягів виробництва позивачем, тобто підстав застосовувати вимоги п. 3.3 Колективного договору у Товариства не було. Вказує, що у 2015 році діяльність ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» була збиткова, фінансовий результат склав 3 288 667,2 тис. грн. збитків, таким чином, з метою виконання рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 04.02.2013 №15 та зменшення впливу господарської діяльності відокремленого підрозділу Дніпроенергосервіс на ліцензовані види діяльності, зменшення негативного впливу на фінансовий результат Товариства, були впроваджені заходи щодо раціоналізації виробничих процесів. У відповідності до ст. 49-4 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» адміністрацією були розпочаті консультації з професійними спілками товариства щодо запровадження змін в організації виробництва та праці - введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем у Дніпроенергосервіс, за результатами яких профспілки погодились з діями адміністрації як такими, що є обґрунтованими та відповідають чинному законодавству й умовам Колективного договору, шляхом спільного погодження супроводжуючих документів. Крім того, пояснює, що у зв'язку з неоднозначністю трактування п. 3.3 Колективного договору позивача, що були виявлені під час проведення консультацій з профспілками та зустрічей з трудовим колективом, сторонами Колективного договору було прийнято спільне рішення щодо нового більш чіткого формулювання пункту, що було викладено у новій редакції Колективного договору на 2016-2017 роки. Так, тривалість робочого часу визначено можливим встановлювати за узгодженням з профспілковою стороною у період, за результатами господарської діяльності в якому товариство отримало збитки, та може тривати до періоду за результатами якого товариство отримало прибуток, в інших випадках загальне зменшення тривалості робочого часу не повинно перевищувати 8 годин за тиждень. На підставі вищевикладеного, вважає, що істотні зміни умов праці - режиму роботи у підрозділі Дніпроенергосервіс запроваджені з додержанням положень Колективного договору та КЗпП України, у зв'язку із чим припис №08-04-089/0896-0447 від 26.10.2016 є протиправним. Просить адміністративний позов задовольнити та скасувати оскаржуване рішення відповідача.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили із підстав, наведених у запереченнях від 15.05.2017 (вх. №14100) та доповненнях до заперечень від 15.05.2017 №08/01.3-18/135 (вх.. 17360). Зокрема, вказують, що планова перевірка ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» з 03.10.2016 по 24.10.2016 відбулась з повним дотриманням вимог законодавства, а оскаржуваний позивачем припис інспектора є законною та обґрунтованою вимогою посадової особи - інспектора праці щодо усунення порушення законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за невиконання якої передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, відповідно до ст. 188-6 КУаАП. Щодо суті виявлених порушень пояснюють, що відповідно до п. 3.3.2 Колективного договору позивача на 2014-2015 роки загальне зменшення тривалості робочого часу не повинно перевищувати 8 годин на тиждень, однак наказом від 23.07.2015 №84 встановлено зміну істотних умов праці: введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем з 01.10.2015, в чому вбачається пряме порушення позивачем норм та гарантій, встановлених колективним договором (п. 3.3.2), порушення ст. 18 КЗпПУ, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди». Більш того, на думку представників відповідача, із Заперечення до Акту перевірки та Інформаційної довідки №10/1703 щодо виконання Припису №08-04-089/0896-0447 від 26.10.2016, отриманих ГУ Держпраці в Запорізькій області 26.12.2016 вбачається, що позивач не заперечує наявне правопорушення п. 3.3.2 Колективного договору ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на 2014-2015 роки і надає пояснення, що вищенаведений припис виконаний у новій редакції Колективного договору на 2016-2017 роки. Таким чином, у зв'язку з виконанням вищенаведеного припису, тобто фактичним визнанням позивачем свого правопорушення, обґрунтованим та законним проведенням планової перевірки з питань законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, вважають позовна заява є безпідставною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, а тому просять в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

На підставі наказу від 16.09.2016 №1298 «Про проведення планової перевірки» та направлення на проведення перевірки від 16.09.2016 №143 у період з 03.10.2016 по 21.10.2016 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ГУ Держпраці у Запорізькій області Ващиліною І.В. була проведена перевірка додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у ТУ ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», за результатами якої складений відповідний акт №08-04-089/0896 від 26.10.2016.

Згідно із Актом під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог ст. 18 КЗпПУ в частин порушення норм та гарантій встановлених колективним договором, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», а саме відповідно до п. 3.3.2 Колективного договору позивача на 2014-2015 роки загальне зменшення тривалості робочого часу не повинно перевищувати 8 годин на тиждень, однак наказом від 23.07.2015 №84 встановлено зміну істотних умов праці: введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем з 01.10.2015, відповідними діями керівництво підприємства порушило чинне законодавство, де зокрема зазначено, що: «Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

На підставі висновків Акту та вказаного порушення відповідачем той самий день було винесено припис №08-04-089/0896-0447, яким позивача зобов'язано усунути порушення вимог ст. 18 КЗпПУ, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» - вжити дієвих заходів щодо недопущення у подальшому порушення норм та гарантій, встановлених діючим колективним договором.

Із актом перевірки та приписом ознайомлено генерального директора підприємства ОСОБА_4 під розпис, примірники Акта отримано 21.10.2016, про що свідчать відповідні відмітки на вказаних документах.

Не погоджуючись із висновками викладеними у Акті позивачем надано Заперечення від 04.11.2016 №10/1703 до Акту перевірки та Інформаційну довідку щодо виконання Припису №08-04-089/0896-0447 від 26.10.2016.

Проте, вважаючи прийнятий відповідачем припис протиправним позивач звернувся із даним позовом до суду. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваного рішення, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р «Питання Державної служби з питань праці» на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 вказаного Положення Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Положення про територіальні органи затверджені наказами Держпраці згідно з Положенням про Головне управління Державної служби України з питань праці в областях, затвердженого наказом Мінсоцполітики від 27.03.2015 №340, зареєстрованого в МЮУ 20.04.2015 за №438/26883.

У відповідності до п.1 Положення про Головне управління Держпраці у Запорізькій області, затвердженого наказом від 04.02.2016 №08, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, їй підпорядковується, повноваження головного управління поширюються на територію Запорізької області.

Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, встановлена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 390 проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2010 № 1059.

За результатами перевірки, що передбачено пунктом 7 Порядку № 390, складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

За визначенням, наведеним у частині восьмій статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007, припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного рішення ГУ Держпраці у Запорізькій області слугувало встановлене в ході перевірки порушення позивачем вимог ст. 18 КЗпПУ, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», в частині порушення п. 3.3.2 Колективного договору ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на 2014-2015 роки стосовно загального зменшення тривалості робочого часу не повинно перевищувати 8 годин на тиждень, однак наказом від 23.07.2015 №84 встановлено зміну істотних умов праці: введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем з 01.10.2015.

Щодо встановлених порушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Співвідношення законодавства і колективного договору, угоди, трудового договору передбачене статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди». Так, умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами.

Законодавством не встановлено єдиної норми тривалості робочого часу на рік. Ця може бути різною залежно від того, який робочий тиждень установлений на підприємстві (п'ятиденний чи шестиденний), яка тривалість щоденної роботи, коли встановлені вихідні дні, а тому на підприємствах, в установах і організаціях норма тривалості робочого часу на рік визначається самостійно з дотриманням вимог статей 50 - 53, 67 і 73 Кодексу законів про працю України.

Стаття 50 Кодексу законів про працю України містить загальні положення щодо норми тривалості робочого часу. Так, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку.

Матеріалами справи встановлено та представником позивача підтверджене, що відповідно до пункту 3.3.2 Колективного договору ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» на 2014-2015 рр. загальне зменшення тривалості робочого часу не повинно перевищувати 8 і на тиждень.

Однак, наказом від 23.07.2015 № 84 встановлено зміну істотних умов праці: введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем з 01.10.2015, в чому вбачається порушення позивачем норм та гарантій, встановлених вказаними приписами колективного договору (п.3.3.2), а також порушення статті 18 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 5, частини першої статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди».

Суд критично ставиться до посилань представника позивача, що вказані зміни у графіку роботи підприємства жодним чином не пов'язана зі зменшенням обсягів виробництва позивачем, тобто підстав застосовувати вимоги п. 3.3 Колективного договору у Товариства не було, оскільки відповідно до скарг працівників «Дніпроенергосервіс» встановлено, що 27.07.2015 працівники відокремленого підрозділу отримали під розписку попередження від роботодавця щодо введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем через відсутність обсягів робіт, ті самі причини зміни робочого графіку (у тому числі відсутність обсягів робіт) вказувались безпосередньо позивачем у листі від 30.06.2015 №09/1651/1 адресованому головам первинних профспілкових організації підприємства.

Крім того, судом встановлено, що до Головного управління Держпраці у Запорізькій області щодо порушень ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» п.3.3.2 Колективного договору позивача на 2014-2015 роки, що призвело до порушення трудових прав, неодноразово звертались зі скаргами працівники цього підприємства.

Так, ОСОБА_5, що працював на посаді слюсаря-електрика ремонту електрообладнання 5-го розряду ділянки з ремонту автотранспорту автотранспортного цеху у Відокремленому підрозділі «Дніпроенергосервіс» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» звернувся зі скаргою від 26.10.2015 № Я-92 до ГУ Держпраці у Запорізькій області, щодо порушень ст.43, 46 Конституції України працю та умов колективного договору.

ОСОБА_6, водій автотранспортних засобів першого класу дільниці експлуатації автотранспорту автотранспортного цеху у Відокремленому підрозділі «Дніпроенергосервіс» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», також двічі звертався зі скарго до відповідача (18.12.2015 № Р-242 та від 21.12.2015 № Р-1535/ДП) щодо порушення його трудового права ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго».

З приводу порушення ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» пункту 3.3.2 колективного договору, ГУ Держпраці в Запорізькій області також було отримано колективне звернення працівників ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» від народного депутата України ОСОБА_7 від 25.09.2015 № Ко-58.

Представниками відповідача також надано пояснення, що у зв'язку із зверненнями працівників підприємства здійснювались виходи з метою проведення перевірки фактів, викладених у зверненнях, однак позивачем неодноразово не допускались фахівці ГУ Держпраці у Запорізькій області до позапланової перевірки за вищевказаними зверненнями. В подальшому відповідачем направлено листа до територіального відділу Національної поліції України в Запорізькій області для вжиття заходів в межах компетенції щодо здійснення посадовими особами ГУ Держпраці у Запорізькій області перевірки вищезазначеного підприємства з питань, викладених у зверненнях.

Судом враховано також, що позивачем було надано ГУ Держпраці у Запорізькій області Інформаційну довідку № 10/1703 щодо виконання Припису № 08-04-089/0896-0447 від 04.11.2016, у зв'язку з чим інспектором Ващиліною І.В. складено службову від 26.12.2016 щодо надання позивачем підтверджуючих документів про повне виконання оскаржуваного припису від 26.11.2016 № 08- 04-089/0896-0447.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно із частинами першою, другою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого припису, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України -з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак