Справа № 804/2747/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2017 рокусправа № 804/2747/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковнко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі № 804/2747/17 за позовом ОСОБА_1 до Соборного районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування висновку, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з адміністративним позовом до Соборного районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 29.07.2016 р. про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану, яким відмовлено ОСОБА_1 у внесенні змін у національність дружини з українка на полька до актових записів про шлюб № 1958 від 09.09.1962 р., який складений Кіровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області та до актового запису про шлюб № 768 від 11.07.1986 р., який складений Бабушкінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області;

- зобовязати Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області за місцем зберігання відповідного запису актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану про шлюб № 1958 від 09.09.1962 р., складеного Кіровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області та до актового запису про шлюб № 768 від 11.07.1986 р., складеного Бабушкінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, виправивши в графі національність дружини: українка на полька.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Соборного районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що її батько є поляком та вона також вважає себе полькою, а тому має повне право на внесення виправлень до актового запису про шлюб із зазначенням національності «полька» у відповідності до приписів Закону України «Про національні меншини» з метою впорядкування документів та для реалізації своїх особистих прав. При цьому судом першої інстанції неправомірно не було зясовано, чому і на якій підставі у паспорті громадянина СРСР позивача не було зазначено національність «полька». Зазначає, що відповідач, якщо мав сумніви у приналежності позивача до польської національності не був позбавлений права затребувати необхідні документи у відповідних організаціях і установах, в тому числі і архівних, так само як і суд першої інстанції. Зауважує, що позовні вимоги не стосуються зміни національності позивача, адже приналежність до польської національності підтверджена документально (актовий запис про народження) та визнається відповідачем.

Позивач та його представники в судовому засіданні просили задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участьу справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_1, про народження зроблено актовий запис № 477 від 19.04.1944 р.; батько ОСОБА_2, національність поляк; мати ОСОБА_3, національність українка (а.с.22,61).

Згідно до запису акта про одруження № 1968 від 09.09.1962 р., здійсненого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб національність дружини ОСОБА_4 українка (а.с.44).

Відповідно до запису акта про укладення шлюбу № 768 від 11.07.1986 р., здійсненого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб національність дружини ОСОБА_1 українка (а.с.53).

22.07.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 1958 від 09.09.1962 р., складеного Кіровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області та до актового запису про шлюб № 768 від 11.07.1986 р., складеного Бабушкінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.37).

Відповідно до висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану Жовтневого районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 29.07.2016 року відмовлено у внесенні змін до актових записів. Відмова мотивована тим, що вбачаються суттєві розбіжності в документах щодо зазначення національності заявника, питання зміни національності до компетенції відділу не належить (а.с.65-66).

Визнання протиправним та скасування вказаного висновку та зобовязання відповідача внести відповідні виправлення стосовно національності позивача і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а тому суд адміністративної юрисдикції не наділений повноваженнями встановлювати факти, що мають юридичне значення, однак не врахував наступного.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 стосувалися відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області у внесенні змін до актів цивільного стану про шлюб № 1958 від 09.09.1962 р., складеного Кіровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області та до актового запису про шлюб № 768 від 11.07.1986 р., складеного Бабушкінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, а саме виправлень в графі національність дружини: українка на полька. Такі вимоги позивач обґрунтовувала належністю її батька до польської національності.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що порядок реєстрації актів громадянського стану, внесення до них змін та виправлення помилок, умови, за яких судами розглядаються заяви про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, визначено Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", главою 6 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), іншими актами законодавства України.

Частиною 1 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність.

Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно до ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" № 12 від 07.06.1995 р., питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів не погоджується з такою правовою позицією і зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з вимог адміністративного позову, позивачем поставлено питання про визнання протиправним висновку відповідача щодо відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану відносно внесення змін у національність дружини з "українка" на "полька" та зобов'язання вчинити вказані дії, що фактично випливає з встановлення факту приналежності даної особи до національності певної держави, тобто факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичної особи. Відповідно усі подальші дії з даного питання, які повинен вчинити державний орган, до повноважень якого входить вирішення поставленого питання, тобто відповідач - Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, є похідними від встановлення зазначеного факту.

При цьому, колегія суддів зауважує, що зі змісту ч. 6 ст. 235 ЦПК України вбачається, якщо під час встановлення певного факту виникає спір про право, такі справи розглядаються в порядку позовного провадження за правилами, визначеними ЦПК України.

З урахуванням зазначених обставин та норм процесуального права, спір, який виник між сторонами не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України до справ адміністративної юстиції відносяться лише публічно-правові спори.

Оскільки у справі, що розглядається, суд першої інстанції помилково прийняв до свого провадження і розглянув справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Спір, який виник між сторонами, може бути розглянутий за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідна правова позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року (справа № К/800/34745/15).

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати, закривши провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157, ч.1 ст. 203 КАС України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі № 804/2747/17 за позовом ОСОБА_1 до Соборного районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування висновку, зобовязання вчинити певні дії - скасувати.

Провадження у справі № 804/2747/17 закрити.

Розяснити позивачеві, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко