Справа № 826/15507/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2017 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №17348-17 від 16.09.2016.

Скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про опис майна у податкову заставу № 17348-17 від 16.09.2016.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Позивач не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції а межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2015 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" укладено договір № НОМЕР_1 банківського рахунку фізичної особи - підприємця, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний розрахунковий рахунок та здійснює його розрахунково - касове обслуговування та надає комісійні послуги.

05.04.2016 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" платіжне доручення № 2 на суму 38 200,00 грн. з призначенням платежу "*;111; ;єдиний податок на підприємницьку діяльність з фізичної особи за 1 квартал 2016р., код платежу 18050400, без ПДВ".

16.09.2016 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкову вимогу № 17348-17 від 16.09.2016, якою повідомлено, що станом на 15.09.2016 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 34 220,75 грн. та прийнято рішення № 17348-17 про опис майна у податкову заставу, відповідно до якого вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності платника податків - ОСОБА_2 у податкову заставу.

Підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, встановлено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, у тому числі, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, встановлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно з підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Отже, платники єдиного податку третьої групи мають сплатити податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал, який закінчується через 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Статтею 20 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", встановлено, що ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 21 вказаного Закону, ініціювання переказу проводиться шляхом: подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв.

Пунктами 8.1 та 8.2 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі/в документі на переказ готівки, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з пунктом 8.4 статті 8 зазначеного Закону, міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів.

Підпунктом 1 частини першої статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", встановлено, що ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів, зокрема, платіжне доручення.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Тобто, виконання платником обов'язку по перерахуванню до відповідного бюджету задекларованих до сплати сум податку пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податку, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податків, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі такого податку до бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.12.2015 № К/800/30114/15 і № К/800/29792/15, від 26.02.2014 № К/800/13275/13.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивачем було подано до ПАТ "КБ "Хрещатик" платіжне доручення № 2 від 05.04.2016 на суму 38 200,00 грн. з призначенням платежу "*;111; ;єдиний податок на підприємницьку діяльність з фізичної особи за 1 квартал 2016р., код платежу 18050400, без ПДВ".

Відповідно до виписки з особового рахунку позивача в ПАТ "КБ "Хрещатик" за період з 05.04.2016 по 06.04.2016 вихідний залишок складав 38 487,39 грн.

Таким чином, позивачем було виконано обов'язок щодо сплати єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичної особи за І квартал 2016 року 05.04.2016, тобто у строки визначені Податковим кодексом України.

При цьому суд звертає увагу на те, що факт того, що відповідні кошти не надійшли за призначенням, як про те стверджує відповідач та на підтвердження чого ним надано суду копію реєстраційної картки платника податку, пов'язано з допущенням ПАТ "КБ "Хрещатик" порушення вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", яке полягає у несвоєчасному перерахуванню до бюджету суми податку, сплаченої платником податків (клієнтом) шляхом подання платіжного доручення № 2 від 05.04.2016, у зв'язку з чим на позивача не може бути покладено відповідальність за ненадходженням до бюджету суми єдиного податку в розмірі 38 200,00 грн.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктами 54.1 та 54.4 статті 54 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем обов'язок щодо сплати єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичної особи за І квартал в розмірі 38 200,00 грн. було виконано у строки встановлені Податковим кодексом України, а тому правових підстав для складання податкової вимоги № 17348-117 від 16.09.2016 та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу № 17348-17 від 16.09.2016 у відповідача не було.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: Н.М. Літвіна

А.Ю. Коротких

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.