Справа № 308/11669/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2017-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.,

при секретарі Бомбушкар В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

08.11.2016 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 058284 від 29.10.2016 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 посилаючись на те, що відносно нього, позивача, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 058284, згідно якої на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень в звязку із вчиненням адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення підпункту 15.9 пункту 15 ПДР України.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованою, винесеною в порушення норм законодавства, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодного порушення вимог ПДР позивачем в понятті ст. 122 КУпАП ним вчинено не було.

На підставі викладеного просив визнати протиправною та скасувати вищезазначену постанову і закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу правопорушення.

В ході судового розгляду позивач змінив позовні вимоги, подавши заяву про зміну позовних вимог, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 059976 від 16.12.2016 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач у судове засідання не з"явився будучи належни чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі у якій він також зазначає , що позов підтримує і просить його задовольнити.

Представник відповідача в ході судового розгляду просив суд перенести засідання для написання заперечення на позову заяву, а також з метою запису відео на диск з місця події. Однак, в повторно призначене засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином та будьяких відеодоказів правопорушення суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

16.12.2016 року інспектором роти № 1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 059976, якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно вищевказаної постанови 29.10.2016 року о 18 годині 35 хвилині в м. Ужгороді по вулиці Закарпатська біля будинку № 93, ОСОБА_1, здійснив зупинку на посадковому майданчику, призначеного для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим сторив перешкоду громадському транспорту, чим порушив п.п. 15.9, 15.10 Правил дорожнього руху України, за що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі повязана з повним, всебічним і обєктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обовязок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Однак, як видно з оскаржуваної постанови, в такій інспектор УПП обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В судове засідання відповідачем не було надано докази, які б підтверджували обставини, викладені у вищезазначеній постанові, та спростовували доводи позивача на які він посилався у позовній заяві.

Відтак, суд не бере до уваги дані, зазначені у постанові, оскільки при винесенні постанови не враховано заперечень позивача, не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не встановлено свідків події, та повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП. України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, згідно ч. 1 вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не надав жодних спростувань з того приводу, що позивач зупинився в зазначені в постанові дату/час на автобусній зупинці, по вулиці Закарпатська біля будинку № 93.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, як посадова особа, що винесла оскаржувану постанову, не з'ясував всіх обставин, які мають значення для справи, як цього вимагає ст. 280 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність постанови серії серії АР № 059976 від 16.12.2016 року та вважає, що дану постанову слід скасувати, однак позов підлягає частковому задоволенню, оскільки, що стосується позовних вимог у частині закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд констатує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу частин 1 та 2 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 247, 248 КУпАП вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень того органу, яким було порушено таку постанову, тобто у даному випадку до компетенції відповідача, а отже, позовні вимоги в частині закриття справи задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 158, 160, 163, 167, 171-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Змінений адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 059976, винесену 16.12.2016 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.А. Придачук