Справа № 2а-6314/11/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2017 року № 2а-6314/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», за участю прокуратури Солом'янського району м. Києва про стягнення податкової заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Солом'янському районі м. Києва (правонаступником якої станом на час розгляду даної справи є Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, далі по тексту - ДПІ, позивач) до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (далі по тексту - ПАТ «НВП «Більшовик», відповідач), за участю прокуратури Солом'янського району м. Києва про стягнення податкової заборгованості на загальну суму 28 059 275,38 грн., у тому числі: 6 293 530,76 грн. податку на прибуток, 13 707 233,73 грн. податку на додану вартість; 7 927 903,06 грн. земельного податку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014, адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ «НВП «Більшовик» податкову заборгованість з податку на прибуток, податку на додану вартість та земельного податку на загальну суму 28 059 275,38 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача виникла заборгованість перед Державним бюджетом України у зв'язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов'язань з податку на прибуток, податку на додану вартість та земельному податку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, вказує на те, що ним частково погашена заборгованість по відповідним податкам, що підтверджується долученими документами, в той же час зазначив, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету є неправомірним. Зазначене призводить до виникнення розбіжностей у розрахунках податкової заборгованості, наданих відповідачем, з даними, що містяться на зворотному боці облікових карток відповідача.

Представник прокуратури підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

З урахуванням положень частини 6 статті 128 КАС України, судом ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних доказів у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем проведено документальні перевірки ПАТ «НВП «Більшовик» щодо своєчасності сплати до бюджету податку на прибуток, дотримання платіжної дисципліни.

Зазначеними перевірками виявлені порушення норм податкового законодавства України з податку на прибуток, а саме: пп.5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.16.4. ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо несвоєчасної сплати податку на прибуток, про що були складені відповідні акти.

На підставі висновків актів перевірок, позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення: №/0 від 01.08.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 1020,00 грн.; № /0 від 16.09.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 17 756,46 грн.; № /0 від 30.09.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 1 035 361,05 грн.; № /0 від 17.02.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 144 343,11 грн.; № /0 від 19.03.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 348 897,02 грн.; № /0 від 15.07.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 1395,40 грн.; № /0 від 30.09.2009 на загальну 63 441,00 грн. (у тому числі 32 292,00 грн. за основним платежем та 31 150,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); № /0 від 19.10.2009 на суму податкового зобов'язання штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 3 957,84 грн.; № /0 від 20.11.2009 на суму податкового зобов'язання штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 7 919,08 грн.; № /0 від 19.01.2010 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 1 862,39 грн.; № /0 від 10.03.2010 на суму податкового зобов'язання штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 1 396,66 грн.

Крім того, згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем проведено документальні перевірки ПАТ «НВП «Більшовик» щодо дотримання платіжної дисципліни, за наслідками яких встановлено порушення відповідачем пп.5.3.1 п.5.3. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», в результаті чого платником податків несвоєчасно подано до установи банку платіжне доручення сплати узгодженої суми податкового зобов'язання на перерахування податку на додану вартість.

На підставі висновків актів перевірок, позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення: № /0 від 10.10.2007 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 5,19 грн.; № /0 від 08.11.2007 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 214 132,61 грн.; № /0 від 09.11.2007 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 238 313,36 грн.; № /0 від 29.12.2007 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 218 799,18 грн.; № /0 від 22.01.2008 на суму податкового зобов'язання штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 255 876,14 грн.; № /0 від 29.02.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 118 283,47 грн.; № /0 від 27.03.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 81 836,78 грн.; № /0 від 07.04.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 49 323,75 грн.; № /0 від 12.06.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 282 332,05 грн.; № /0 від 22.07.2008 на суму податкового зобов'язання штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 97 820,90 грн.; № /0 від 08.10.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 1 238 314,60 грн.; № /0 від 27.05.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 5 626,81 грн.; № /0 від 30.09.2009 на суму податкового зобов'язання штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 85 685,00 грн. (у тому числі 57 124,00 грн. за основним платежем та 28 562,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); № /0 від 12.10.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 28 760,35грн.; № /0 від 13.11.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 675 213,14 грн.; № /0 від 02.03.2010 на суму податкового зобов'язання штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 4 545, 00 грн.; № /0 від 02.03.2010 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість у розмірі 3 258,57 грн.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про державну податкову службу в Україні» позивачем проведено перевірки ПАТ «НВП «Більшовик» щодо дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства, а також щодо своєчасності подання платіжних доручень до установ банку.

На підставі висновків, викладених в актах перевірки, позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення: №/0 від 20.10.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по земельному податку у розмірі 2 306,95 грн.; № /0 від 20.10.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по земельному податку у розмірі 27 315,42 грн.; № /0 від 20.10.2008 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по земельному податку у розмірі 921 070,71 грн.; № /0 від 08.10.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по земельному податку у розмірі 25 821,08 грн.; № /0 від 17.11.2009 на суму податкового зобов'язання - штрафні (фінансові) санкції по земельному податку у розмірі 515 824,91 грн.

Також, за даними позивача, податкова заборгованість відповідача виникла на підставі податкових декларацій з податку на прибуток, податку на додану вартість та земельному податку, в яких він самостійно визначив суми податкових зобов'язань з відповідних податків, а саме: по податку на прибуток декларації: № 140698 від 07.08.2007 на суму 6 196 002,00 грн., № 299983 від 09.02.2008 на суму 1 502 002,00 грн., № 2144001 від 04.08.2008 на суму 35 514,00 грн., № 223807 від 06.11.2008 на суму 601 243,00 грн.; по податку на додану вартість декларації № 160202 від 18.09.2007 на суму 493 291,00 грн., № 200827 від 22.10.2007 на суму 478 060,00 грн., № 225374 від 19.11.2007 на суму 376 224,00 грн., № 236515 від 18.12.2007 на суму 316 095,00 грн., № 278059 від 21.01.2008 на суму 439 115, 00 грн., № 9119 від 19.02.2008 на суму 165 694,00грн., № 18574 від 19.03.2008 на суму 252 315,00 грн., № 57032 від 21.04.2008 на суму 168 693,00 грн., № 81621 від 19.05.2008 на суму 301 389,00 грн., № 294109 від 19.06.2009 на суму 282 989,00 грн., № 129453 від 18.07.2008 на суму 392 079,00 грн., № 159087 від 19.08.2008 на суму 267 551,00 грн., № 2169882 від 19.09.2008 на суму 118 605,00 грн., № 2206590 від 20.10.2008 на суму 1 922 776,00 грн., № 2238599 від 19.11.2008 на суму 183 576,00 грн., № 252874 від 18.12.2008 на суму 232 141,00 грн., № 2292429 від 20.01.2009 на суму 76 321,00 грн., № 16650 від 19.02.2009 на суму 198 301,00 грн., № 231824 від 18.03.2009 на суму 249 782,00 грн., № 276228 від 16.04.2009 на суму 210 161,00 грн., № 2123233 від 19.05.2009 на суму 210 129,00 грн., № 2146282 від 19.06.2009 на суму 275 626,00 грн., № 192319 від 17.07.2009 на суму 325 943,00 грн., № 238356 від 20.08.2009 на суму 230 569,00 грн., № 249834 від 17.09.2009 на суму 240 610,00 грн., № 296088 від 19.10.2009 на суму 227 651,00 грн., №342720 від 20.11.2009 на суму 839 877,00 грн., № 2358224 від 18.12.2009 на суму 205 531,00 грн., № 397589 від 19.01.2010 на суму 261 500,00 грн., № 217396 від 19.02.2010 на суму 41 916, 00 грн., № 32510 від 18.03.2010 на суму 223 179,00грн., № 275132 від 19.04.2010 на суму 198 588,00 грн.; по земельному податку декларації №22218 від 30.01.2008 на суму 3 384 190,34 грн., № 21743 від 27.01.2009 на суму 3 846 200,60 грн., № 23715 від 08.01.2010 на суму 4 072 244,84 грн.

Судом також встановлено, що відповідачу у зв'язку з несплатою у строки, передбачені чинним законодавством було нараховано пеню у розмірі 192 570,73 грн.

З урахуванням часткової сплати та погашенням за рахунок об'єкту податкової застави сума податкового боргу становить 28 059 275,38 грн., в тому числі 6 293 530,76 грн. з податку на прибуток; 13 707 233,73 грн. з податку на додану вартість; 7 927 903,06 грн. з земельного податку.

Оскільки вказаний податковий борг не погашений відповідачем у добровільному порядку в повному обсязі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Порядок погашення зобов'язань юридичних осіб або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення, на момент виникнення спірних, регулювалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (далі - Закон № 2181-III).

Згідно з пунктом 1.2 статті 1 Закону № 2181-III податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами зазначеними у підпункті 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181-III, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону № 2181-III податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно підпунктом 5.3.1 пункту 5.3. статті 5 Закону № 2181-III, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації. Граничний строк подання податкової декларації визначений пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 зазначеного Закону України.

У відповідності до пункту 5.1 статті 5 Закону № 2181-III податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 зазначеного Закону встановлено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно підпункту 16.1.1 пункту 16.1 статті 16 Закону № 2181-III після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Закону № 2181-III передбачено, що нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми податкового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного цим Законом;

б) при нарахуванні суми податкового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні згідно з нормами цього Закону.

Податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання (стаття 1 Закону № 2181-III).

Враховуючи те, що грошові зобов'язання згідно податкових повідомлень-рішень, які не оскаржені, однак не сплачені в повному обсязі у встановлений строк, а також грошові зобов'язання, задекларовані у податкових деклараціях, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов'язань податковим боргом.

З наявних письмових доказів судом вбачається, що станом на 13.05.2010 за відповідачем рахувалась заборгованість з податку на прибуток, яка становить 7 531 791,76 грн., з податку на додану вартість - 13 707 233,73 грн. та відповідно по земельному податку - 7 927 903,06 грн.

Відповідач посилається на ту обставину, що ним самостійно здійснювалось часткове погашення податкового боргу по відповідним податкам. При цьому, податковий орган здійснює самостійне зарахування платежів, спрямованих платником податку в рахунок погашення поточних податкових зобов'язань, у рахунок сплати податкового боргу, що виник раніше.

До матеріалів справи відповідачем долучено платіжні доручення, згідно з якими ПАТ «НВП «Більшовик» частково сплатило суму заборгованості.

Окрім цього, як на доказ сплати відповідачем податкового боргу він посилається на реалізацію майна відповідача та висновок судово-економічної експертизи від 28.09.2012 №5040/5041/12-45.

Суд зазначає, що висновок судово-економічної експертизи від 28.09.2012 № 5040/5041/12-45, за результатами розрахунків, здійснених в ході дослідження, на який посилається відповідач як на доказ про відсутність у нього податкової заборгованості з податку на прибуток, податку на додану вартість та земельному податку перед Державним бюджетом України, не є належним доказом у справі.

Судом також не беруться до уваги посилання відповідача на протиправність дій позивача щодо зарахування ним сплачених сум у рахунок податкового боргу або податкових зобов'язань, які не вказані в призначення платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону № 2181-III, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Згідно підпункту 7.1.1 пункту 7.1. статті 7 Закону № 2181-III джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна і немайнових цінностей, випуску цінних паперів, у тому числі корпоративних прав, отримані у позику (кредит), а також з інших джерел з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Податкове зобов'язання або податковий борг погашається виключно коштами, які вносяться до відповідного бюджету у гривнях.

Відповідно до підпункту 7.2.1. пункту 7.2. статті 7 Закону № 2181-III джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків (його філій, відділень, інших відокремлених підрозділів) з урахуванням обмежень, визначених цим Законом, а також іншими законами.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-III визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

З метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення (ст. 8 Закону № 2181-III).

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що з матеріалів справи встановлено, що відповідачем самостійно здійснювалось часткове погашення податкового боргу по відповідним податкам.

Підпунктом 16.3.3 пункту 16.3 статті 16 Закону № 2181-III передбачено, що при частковому погашенні податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку. Податковий борг, що погашається частково, сплачується разом зі сплатою пені, нарахованої відповідно до такої частки, єдиним платіжним документом, в якому суми такого податкового боргу та такої пені визначаються окремо. Платіжні документи, які не містять окремо виділену суму податкового боргу та суму пені, не приймаються до виконання.

Якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеної пропорції), то податковий орган самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини), та надсилає такому платнику податків повідомлення, в якому міститься зазначена інформація.

Із наведеного випливає, що суми податкових зобов'язань або податкового боргу слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов'язань або податкового боргу, визначених платником податків та сплачених в період дії Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», положення якого передбачають можливість зарахування сплачених платником податків коштів на погашення не поточних податкових зобов'язань, а податкового боргу, що виник раніше.

Суд не погоджується з доводами відповідача, оскільки з відомостей, які містяться в особових картках платника податків, вбачається, що за відповідачем рахується також і заборгованість з минулих податкових періодів, що відповідачем не заперечується. Кошти, які сплачувалися ним в рахунок погашення вищевказаних узгоджених податкових зобов'язань, зараховувались податковим органом в рахунок погашення податкового боргу минулих податкових періодів.

Згідно з підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181-III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

У разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу. При цьому окрема податкова вимога щодо такого нового податкового боргу не виставляється (підпункт 6.3.2).

Як вбачаться з матеріалів справи, на виконання вимог статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який діяв на час виникнення боргу, позивачем сформовано та направлено податкові вимоги від 30.05.2002 №1/4829 та від 03.07.2008 №2/6383.

Тобто, позивачем було дотримано процедуру формування та надіслання податкової вимоги, що свідчить про наявність у боржника непогашеного податкового боргу та відповідно можливість податкового органу звернутися до суду з позовом про стягнення податкової заборгованості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем документів і матеріалів, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи те, що станом на час розгляду справи відповідачем не надано належних доказів сплати податкового боргу в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» () податкову заборгованість у розмірі 28 059 275, 38 грн., у тому числі:

- 6 293 530,76 грн. податку на прибуток на р/р № 0010, одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , Банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код платежу 11020100;

- 13 707 233,73 грн. з податку на додану вартість на р/р № 0010, одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , Банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код платежу 14010100;

- 7 927 903,06 грн. з земельного податку на р/р № 0010, одержувач: УДКСУ у Солом'янському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, , Банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, код платежу 13050100.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур