Справа № 460/4794/16-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6752/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,
суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря Федчук М.Р.,
представника позивача Луньо В.М.,
представника відповідача Хиря В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про стягнення компенсації,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі відповідач) в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути 944,72 грн. компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманих при звільненні з військової служби із сум нарахованої компенсації за недоотримане речове майно.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що станом на час перерахування коштів за недоотримане речове майно позивач не мав статусу військовослужбовця, а зміни до законодавства щодо сплати військового збору набрали чинності, а тому у відповідача були всі законні підстави для відрахування податку в дохід бюджету.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно наказу № 101-ос-1 від 01.07.2014 року позивача звільнено в запас ЗСУ, а наказом № 103-ос-1 від 03.07.2014 року виключено із списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення з 03.07.2014 року (а.с. 8-9).
Згідно довідки про суми нарахування, утримання та перерахування поштовим переказом компенсації за недотримане речове майно, вбачається, що з нарахованої позивачу компенсації було утримано 858,84 грн. податку на доходи з фізичних осіб та 85,88 грн. військового збору (а.с. 11).
Пунктом 168.5 ст.168 ПК України визначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Згідно п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затв. постановою КМУ від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
Відповідно до пункту 3 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Абзацом 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Таким чином, розрахунок з позивачем на день його виключення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності утримання з суми компенсації за недоотримане речове майно військового збору, так як виключення позивача із списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення мало місце 03.07.2014 року, в той час як сплата військового збору стала обов`язковою з 03.08.2014 року.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що всі розрахунки мали бути проведені з позивачем до виключення його із списків особового складу військової частини, а тому посилання відповідача на те, що компенсація за недоотримане речове майно проведена після звільнення позивача, а саме в серпні 2014 року, а тому останній вже не мав статусу військовослужбовця не беруться до уваги.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 195,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі № 460/4794/16-а без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула

Повний текст ухвали виготовлений 05 липня 2017 року.