Справа № 646/3213/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 р.Справа № 646/3213/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.05.2017р. по справі № 646/3213/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просила суд: визнати протиправними дії відповідача щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного утримання за грудень 2016 року та обмеження розміру щомісячного довічного утримання 10740,00 грн. в період 01- 04 січня 2017 року; визнати протиправною відмову відповідача у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок апеляційного суду Харківської області №03-55/37 року та №03-55/87 від 9 березня 2017 року; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 82 %, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 17 вересня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 25254,16 грн., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 27729,16 грн.,- на підставі довідки апеляційного суду Харківської області № 03-55/87 від 09.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, яка викладена у рішенні управління від 28.03.2017 року.

Скасовано рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 28.03.2017 року № 102501 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язано Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82 % з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 23.09.2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 25254,16 грн., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 27729,16 грн.,- на підставі довідок апеляційного суду Харківської області № 03-55/37 та № 03-55/87 від 09.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, ст.. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та обставин викладених в апеляційній скарзі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що фактично відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1, з 08.01.2007 року перебуває на обліку у Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 14.01.2011 року на підставі рішення суду, позивач отримала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Після призначення пенсії продовжувала працювати на посаді судді.

Постановою Верховної Ради України від о8 вересня 2016 року № 1515-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 4.5 ст.126 Конституції України

Наказом голови апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2016 року №04- 03/74-ос ОСОБА_1 відраховано зі штату апеляційного суду Харківської області.

22.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку зі звільненням з роботи 16.09.2016 року надавши заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Розпорядженням управління від 28.09.2016 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за віком, призначеної на підставі рішення суду у розмірі 8о% як непрацюючий особі відповідно до ЗУ « Про державну службу».

Розпорядженням управління від 04.10.2016 року позивачу призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці з 22.09.2016 року у розмірі 82% за роботу на посаді судді( 21 рік).

13.03.2017 р. позивач звернулась до Управління із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, надавши довідки про заробітну плату від 09.03.2017 року № 03-55/37.

Рішенням від 28.03.2017 року № 102501 відмовлено позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій відповідача, та наявності у позивача права на виплату щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та підвищення грошового утримання суддів.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача, окрім часткового задоволення позовних вимог, необхідно також скасувати рішення Управління від 28.03.2017р., яким позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Колегія суддів зазначає, що на момент прийняття Верховною Радою України постанови від 8 вересня 2016 року про звільнення позивачки з посади судді у відставку, спірні правовідносини регулювались Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів", розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів", яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

З вищезазначених обставин посилання пенсійного органу що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до пенсійної винагороди є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до ч.3 ст.133 Закону № 2453-VI (в редакції, чинній на час виходу позивачки у відставку) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року та частини 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 року по суті та змісту повинні бути застосовані до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить певний відсоток від суддівської винагороди, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що з 01 грудня 2016 р. розмір мінімальної заробітної плати було збільшено до 1600 грн., що призвело до збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з цієї дати відповідач повинен був провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Разом з тим, Харківським приміським об'єднаним УПФУ у зв'язку із зміною розміру суддівської винагороди з 1 грудня 2016 року було зроблено перерахунок довічного грошового утримання позивачки, однак, не з грудня 2016 року, як це передбачено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а з січня 2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, під час судового розгляду справи, правомірності своїх дій не довів, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій та зобов'язання Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 82 % з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 23.09.2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 25254,16 грн., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 27729,16 грн.,- на підставі довідок апеляційного суду Харківської області № 03-55/37 та № 03-55/87 від 09.03.2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності, для повного захисту прав та інтересів позивача, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Управління від 28.03.2017р., яким позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та необхідності застосування ч. 2 ст. 99, ст. 100 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки про порушення своїх прав на отримання щомісячного довічного грошового утримання позивач у встановленому законодавством розмірі позивач дізналася з листа Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 22.12.2016 року та з рішення відповідача від 28.03.2017 року № 102501, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України (04.05.2017 року).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо порушення судом першої інстанції приписів п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", під час прийняття рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань управління на користь позивача судових витрат, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначений пункт передбачає звільнення Пенсійного фонду України та його органів від сплати судового збору за подання позову, апеляційної чи касаційної скарг, та не регулює розподіл судових витрат при ухваленні рішення.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення в частині задоволення позову, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області - залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.05.2017р. по справі № 646/3213/17 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.