Справа № 219/7223/17
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/7223/17
Провадження № 2-а/219/529/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, відповідно до якої заявник просить: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лю-тен-фу Р.О. про відкриття виконавчого провадження № 52834470 від 24 квітня 2017 року.

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріалами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні.

При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України).

Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконавчих документів, виданих цими судами в інших справах, крім передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 КАС України, підлягають розгляду місцевими загальними судами як адміністративними судами, які видали виконавчий лист, у разі звернення сторін виконавчого провадження.

Так, частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом ЗУ «Про виконавче провадження») рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74ЗУ «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, до юрисдикції адміністративних судів належать справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків судів у частині, що підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою (про стягнення штрафів, конфіскацію майна тощо), за винятком справ за позовами сторін виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В свою чергу, частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України вказану позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 1 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В частинах 1, 2 статті 102 КАС України зазначено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Частиною 4 статті 102 КАС України передбачено, що правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Зі скарги, підписаної безпосередньо заявником, та доданих до неї документів, не вбачається, коли саме ОСОБА_1 дізнався про порушення його права, однак слід прийти до висновку, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 квітня 2017 року, яку заявник просить визнати незаконною та скасувати, надіслано останньому 24 квітня 2017 року, що підтверджується наданою заявником копією супровідного листа за № 13274 від 24 квітня 2017 року. Тобто про порушення свого права заявник дізнався при отриманні вказаної постанови, однак, на думку судді, ним навмисно не надано суду доказів того, що він звернувся зі скаргою у встановлений десятиденний строк звернення вчасно, оскільки такий строк звернення ним пропущено.

Слід зауважити, що правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що скарга має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом, і тому можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасної реалізації ними права на судовий захист. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознаки стабільності.

До того ж, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення у справах «Девеер проти Бельгії», «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (рішення у справі «Ілхан проти Туреччини»).

Так, заявником при предявлені скарги не зазначено, чому ним пропущено строк звернення до адміністративного суду зі скаргою, та взагалі зі скарги не вбачається факт визнання заявником того, що ним пропущено такий строк, у звязку з чим ним і не надано суду беззаперечних, документальних, переконливих доказів, які б свідчили, що причини пропуску ним строку на звернення до суду в проміжок часу такої тривалості мають обєктивний та незалежний від позивача характер, на підставі яких суд міг би визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, у звязку з чим суд вважає, що немає ніяких законних підстав вирішити питання про визнання поважними причин пропуску заявником строку на звернення до суду з вказаною скаргою.

За приписами статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, у разі якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На підставі аналізу діючого законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, враховуючи вищевикладене, суд дістається висновку щодо відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення заявника до адміністративного суду зі скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, у зв'язку із чим скарга підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

При цьому суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що він має право на звернення до суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких скарга залишена без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 102, 107, 155, 160, 165, 181, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Розяснити заявнику, що він має право на звернення до суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких скарга залишена без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.С.Конопленко