Справа № 826/15768/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2017 року № 826/15768/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому просить:

- зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі не менше його середнього місячного заробітку;

- зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належних йому сум по день фактичного розрахунку.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час звільнення позивача зі служби в органах МВС у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників не було виплачено вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

В ході судового розгляду даної справи позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи, заяв та клопотань не подавав, відношення до позову не висловив.

За таких обставин, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) на підставі наказу Головного управління від 17.02.2015 року №341, попередження про можливе наступне вивільнення від 18.02.2015, рішення кадрової комісії від 14.04.2015, про що відповідачем видано наказ №205 о/с від 17.04.2015 року.

Як зазначив позивач, під час звільнення йому не було виплачено вихідну допомогу у розмірі не менше його середнього місячного заробітку, що і зумовило його звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті, суд виходить з наступного.

Згідно статті 116 даного Кодексу, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним органом повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби у зв'язку із скороченням штатів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби у зв'язку із скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вбачається з наказу Головного управління МВС України в Київській області №205 о/с від 17.04.2015 року вислуга років на день звільнення складає: календарна - 08 років 07 місяців 26 днів; пільгова - 10 років 07 місяців 03 дні.

Згідно частини 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 цього ж Кодексу встановлено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Дослідження змісту наведених норм Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, встановлених по справі обставин в контексті із дослідженням змісту норм КЗпП України, дає суду підстави зробити висновок про те, що КЗпП України та інші акти законодавства України, прийняті відповідно до нього не регулюють правовідносини які виникають при проходженні громадянами України служби в органах внутрішніх справ які відносяться до категорії осіб рядового і начальницького складу. Особи рядового і начальницького складу є спеціальними суб'єктами права, так як не перебувають у трудових відносинах з органами внутрішніх справ ( в поліції), а проходять саме службу в таких органах.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно частини 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 № 753/11/13-10 «Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби».

Таким чином суд вважає, що посилання позивача на норми КЗпП України у своїх поясненнях в підтвердження позовних вимог є помилковими, оскільки порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а позивачем позовні вимоги обґрунтовуються виключно посиланнями на КЗпП України, в зв'язку з чим суд не бере до уваги такі пояснення позивача по справі при вирішенні спору, внаслідок чого не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги при звільненні на підставі статті 44 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов