Справа № 411/4366/12
Суддя: Козак А. В.
Дата ухвалення: 2012-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 411/4366/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2012 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Козака А.В., при секретарі Нікітенковій М.М., за участю: позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_5, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку, скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на 1/2 частку нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 11.01.2011 року із позовом, в якому зазначив, що державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 (надалі ВДВС, державний виконавець) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження серії ВП №186377069 від 21.01.2010 року на виконання виконавчого листа № 1-79, виданого 14.09.2009 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення боргу з ОСОБА_1

20.08.2010 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_8 своєю ухвалою відкрила провадження у справі № 2-2302/2010 за позовом ОСОБА_7 до Довгинцівського ВДВС про звільнення майна з-під арешту (виключення з акту опису й арешту майна) та призначила справу до розгляду на 07.09.2010 року, надіславши копію ухвали особам, які беруть участь у справі. При цьому державний виконавець Ковальов Є.О. представляв відповідача по справі.

27.12.2010 року ОСОБА_7 за своєю заявою отримала від державного виконавця Ковальова Є.О. копії документів по виконавчому провадженню щодо ОСОБА_1, яких раніше не отримувала. Серед отриманих документів була постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу серії ВП № 18637069. Дана постанова була винесена 07.09.2010 року, тобто після відкриття провадження в справі про виключення майна з опису.

Вважає, що вказана постанова винесена державним виконавцем Ковальовим Є.О. незаконно, оскільки, згідно з Інструкцією про проведення виконавчих дій, виконавче провадження мало бути зупинено.

В звязку з цим просив поновити йому строк для оскарження постанови та рахувати його з моменту фактичного її отримання, а саме з 27.01.2010 року, а також скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу серії ВП № 18637069, винесену 07.09.2010 року державним виконавцем Ковальовим Є.О. (а.с.1-2).

16.07.2012 року та 30.11.2012 року позивач уточнив позов та просив суд поновити йому строк для оскарження постанови та рахувати його з моменту фактичного її отримання, а саме з 27.12.2010 року, скасувати постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу серії ВП № 18637069, винесені 07.09.2010 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС ОСОБА_3 та визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на ? частки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, посвідчене приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 5775 (а.с.159-161,244-246).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили поновити строк для оскарження постанови та рахувати його з моменту фактичного її отримання, а саме з 27.12.2010 року, скасувати постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу серії ВП № 18637069, винесені 07.09.2010 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС ОСОБА_3 та визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, посвідчене приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 5775.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти позову та пояснив суду, що 21.01.2010 року він виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 142691,74 грн. на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2009 року. 07.09.2010 року на підставі його постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, ОСОБА_5 було передано ? частину квартир № 170 у будинку № 6 по вулиці Водопянова в м. Кривому Розі, вартість якої складала 55373 грн. Про те, що 20.08.2010 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_8 своєю ухвалою відкрила провадження у справі № 2-2302/2010 за позовом ОСОБА_7 до Довгинцівського ВДВС про звільнення майна з-під арешту йому не було відомо. Просив залишити позов без задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти позову та пояснив суду, що 14.09.2009 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу винесено вирок, відповідно до якого ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цим же вироком він був зобовязаний відшкодувати на користь ОСОБА_5 42691,74 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди. Однак, з 14.09.2009 року ОСОБА_1 до цього часу так і не виконував вирок суду в частині стягнень і не збирався виконувати його й надалі, тому ОСОБА_5 звернулась до ВДВС за примусовим виконанням вироку суду. Державним виконавцем надавався термін ОСОБА_1 для добровільного виконання вироку в частині виплат матеріальної та моральної шкоди, однак останній добровільно не виконав вирок суду. Тому, в ході його примусового виконання був накладений арешт на частину майна, яка належала на праві власності ОСОБА_1 Через відсутність потенційних покупців прилюдні торги з продажу цього майна не відбулися, а ОСОБА_5 вирішила залишити це майно в рахунок погашення заборгованості за собою. ? частини квартири була оцінена в 55000 грн., таким чином ця сума була списана з загальної суми заборгованості. Вважає, що позов ОСОБА_1 подано з пропуском процесуального строку звернення до адміністративного суду, оскільки з наявних в матеріалах справи письмових доказів, поданих сторонами, постанова про передачу майна стягувачу винесена 07.09.2010 року і в той же день направлена сторонам до відома. 02.07.2010 року, мати позивача - ОСОБА_7, вважаючи, що її права порушено, звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу із позовом про звільнення майна з-під арешту. Однак ОСОБА_7 не являлась стороною виконавчого провадження і звернулась за захистом нібито порушених особистих прав, а не представляла ОСОБА_1 14.12.2010 року позовна заява ОСОБА_7 залишена без розгляду, так як позивачка подала заяву про залишення позову без розгляду. Таким чином, вона визнала той факт, що її права не порушувалися, а представляти інтереси свого сина вона не мала повноважень. ОСОБА_7 звернулась до суду, не як до адміністративного, а в порядку цивільного судочинства, тому твердження позивача про те, що державний виконавець повинен був зупинити провадження у справі на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»вважає безпідставними. 13.05.2011 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу винесено рішення про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення в квартиру та визначення порядку користування квартирою, тобто суд частково задовольняючи позов, підтвердив законність права власності на ? частину спірної квартири, визначив порядок користування та вселив ОСОБА_5 до квартири. Також вважає, що не має підстав і для скасування постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. В завязку з цим просив суд залишити позов без задоволення (а.с.169-173).

Третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 на судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив (а.с.188,202,213,222).

Третя особа ОСОБА_7 підтримала позов та пояснила суду, що на початку 2010 року вона дізналась, що на квартиру АДРЕСА_1, в якій її належить ? частина, державним виконавцем Ковальовим Є.О. було накладено арешт. Оскільки її син перебував у місцях позбавлення волі. Вона звернулась до суду за захистом своїх прав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.09.2009 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу винесено вирок, відповідно до якого ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з нього на користь ОСОБА_5 було стягнуто 42691,74 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди (а.с.84).

21.01.2010 року державний виконавець Ковальов Є.О. він виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 142691,74 грн. на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2009 року (а.с.83).

30.03.2010 року державний виконавець Ковальов Є.О., на виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14.09.2009 року виніс акт опису й арешту майна щодо квартири АДРЕСА_1 (а.с.102-105).

07.09.2010 року на підставі його ж постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, ОСОБА_5 було передано ? частину квартири АДРЕСА_1, вартість якої складала 55373 грн. (а.с.145).

Дізнавшись від ВДВС про те, що на квартиру АДРЕСА_1, в якій її належить ? частина (а.с.108,112,151) та отримавши відповідні документи мати позивача - ОСОБА_7 ще 02.07.2010 року звернулась до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту, який ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.12.2010 року було залишено без розгляду. Ухвала суду не оскаржена та набрала чинності (а.с.150).

Більше того, рішенням цього ж суду від 13.05.2011 року було задоволено позов ОСОБА_5, згідно з яким їй було усунуто перешкоди у здійсненні нею права користування ? частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення її у вказану квартиру, а також був визначений порядок користування вказаною квартирою. В судовому засіданні, в якому було ухвалено вказане рішення, ОСОБА_7 приймала участь і їй було відомо про всі обставини справи та про саме рішення, але воно не оскаржене та набрало чинності (а.с.174).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ч.2 ст.99 цього ж Кодексу для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 цього ж Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суд вважає, що позивач пропустив цей строк без поважних причин, оскільки ним була дана довіреність ОСОБА_7 від 09.04.2010 року на представництво його інтересів (а.с.113), через яких йому фактично було відомо про винесення державним виконавцем Ковальовим Є.О. постанови про відкриття виконавчого провадження, акту опису й арешту майна та постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Таким чином, передбачений ч.2 ст.99 КАС України процесуальний строк для звернення до суду у ОСОБА_1 фактично сплив 10.10.2010 року, тобто через шість місяців після надання довіреності ОСОБА_7, в той час, які він просить рахувати його з 27.12.2010 року.

Підстав для його поновлення, відповідно до ст.102 КАС України, суд не вбачає, оскільки ОСОБА_7 ще 02.07.2010 року зверталась до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту, який ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.12.2010 року було залишено без розгляду. Ухвала суду нею не оскаржена та набрала чинності (а.с.150).

Посилання позивача на п.4.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, згідно з яким виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню зокрема у випадку подання до суду позову про виключення майна з опису не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 звернулась до суду, не як до адміністративного, а в порядку цивільного судочинства, тому твердження позивача про те, що державний виконавець повинен був зупинити провадження у справі на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними.

Разом із тим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, оскільки вони винесені відповідно до чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,4,6,8-9,11-12,17,69,71-72,86,94,99-100,104,122,158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: суддя Козак А.В.

Суддя: ОСОБА_9