Справа № 128/818/17
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/818/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2017 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Кіяниця А.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Вінниці, про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року позивач завернувся до Вінницького районного суду із вищевказаним адміністративним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23 березня 2017 року інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Вінниця лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову АР № 591491 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч.1 та 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

Вказує, що відповідно до змісту постанови він порушив правила проїзду перехресть, а саме: проїхав на заборонений сигнал світлофору (червоний), чим порушив п.16.1 та 8.7.3 ПДР і одночасно з тим перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, чим порушив п.1.3 ПДР України.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки він 23.03.17 року близько 10.00 год. він рухався по вул. Немирівське шосе у м. Вінниця в напрямку від с. Вінницькі Хутори до перехрестя з вул. Чехова у крайньому лівому ряду. Проїхавши на зелений сигнал світлофора, він перетнув стоп-лінію (п. 1.12 ПДР) та зупинився на перехресті, пропускаючи зустрічний транспорт з метою розвороту. Пропустивши зустрічний потік, він завершив розворот (що відповідає п. 16.8 ПДР) і почав рух у напрямку с.Вінницькі Хутори. Після цього його наздогнав патрульний автомобіль і подачею звукового та світлового сигналу змусив його зупинитись. Інспектор одразу звинуватив його у двох вищезгаданих, на його погляд , взаємовиключні порушеннях.

Зазначив, що він пояснив інспектору, що міг або розвернутись до стоп-лінії, лише перетнувши подвійну суцільну смугу без проїзду на червоне світло, або, проїхавши на червоне світло, здійснити розворот після стоп-лінії, не перетнувши суцільну смугу.

Крім того, він вказав інспектору, що натільної камери у нього при собі немає, що порушує вимоги наказу № 100 Департаменту патрульної поліції від 03.02.16 року, згідно з яким він повинен фіксувати будь-який контакт з особами. Інспектор проігнорував його зауваження. Далі з боку позивача була висунута законна вимога щодо ознайомлення з можливими доказами його правопорушення і проведенням повноцінного розгляду даної адміністративної справи. Інспектор лише показав один раз на дисплеї відео реєстратора патрульного автомобіля запис, де не було видно ні його автомобіль , ні траєкторію його руху. Приймати будь-які клопотання та пояснення від позивача інспектор відмовився. Вказує, що також інспектором Веричом С.С. йому на місці зупинки права та обов'язки не були роз'ясненні. Під час всього спілкування інспектор поводився з ним зухвало, намагався тиснути на нього, висміював його знання норм законодавства.

Вважає, що інспектор , на його розсуд , незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не дав можливості йому скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, у повному обсязі. Крім того, інспектор Верич С.С. проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Тому вважає, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП.

У звязку з чим, він вимушений звернутися до суду із даним позовом та просить суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону УПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 АР № 591491 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1 та 2 ст. 122 КУпАП, а адміністративну справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

В судовому засіданні 22.06.2017 року позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі , просив їх задовольнити та надав суду пояснення аналогічні зазначеним у ньому. Також клопотав, про долучення до матеріалів справи відеозапис з фіксацією місця події.

23.06.2017 року позивач до судового засідання не зявився надав через канцелярію суду заяву про проведення засідання у його відсутності , просив позов задовольнити.

Від представника третьої особи- Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 через канцелярію суду подано заперечення на адміністративний позов, в яких останній просить розгляд справи проводити у відсутність відповідача. Заперечуючи проти позову , представник зазначив, що під час патрулювання 23.03.2017 року інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Вінниці ДПП ОСОБА_4 близько 09 год. 55 хв. по Немирівському шосе у м. Вінниці виявлено автомобіль НОМЕР_1, водій якого не виконав вимоги світлофора, проїхавши його на забороняючий «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (є), 16.1 ПДР України, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію розмітки 1.3 .

Після зупинки вищевказаного автомобіля відповідач підійшов до водія, пояснив причину зупинки, належним чином представився та повідомив причину зупинки, і попросив пред'явити документи, зазначенні у п. 2.1 ПДР України. Вказує, як видно із відеозапису, яке додається на компакт-диску (09:51:44 хв.), що позивач здійснив проїзд на забороняючий «червоний» сигнал світлофора, при цьому перетнувши подвійну суцільну лінію розмітки 1.3.

До того ж фото вищевказаного перехрестя із траєкторією руху, яке позивач надає разом із адміністративним позовом, не відповідає дійсності, оскільки із відеозапису видно, що позивач, не виїхавши на межі перехрестя, почав повертати ліворуч, пересікаючи подвійну суцільну лінію розмітки, при цьому горів червоний сигнал світлофора. В такому випадку водій не мав керуватись п. 16.8 ПДР України, оскільки не виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із (зеленим) сигналом світлофора.

Зазначив, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідачем складено постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 591491 від 23.03.2017 року та надано позивачеві для ознайомлення, при цьому роз'яснивши права позивача як громадянина України, про що власне свідчить підпис позивача. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф в розмірі 425 грн. шляхом винесення постанови, яку позивач підписав.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Вказує, що Конституційний Суд України у п. 2.3 мотивувальної частини рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 зазначив, що у ч.ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Вважає, що відповідач мав всі законні підстави скласти постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, просить відмовити позивачу у задоволені позову.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності незявившихся осіб.

Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні 22.06.2017 року, врахувавши заперечення на адміністративний позов, вивчивши матеріали справи , оглянувши надані відеозаписи на компакт-диски сторонами та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає , що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно до положень ч.2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч.1 ст.122 КУАП передбачає адміністративну відповідальність , серед іншого, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, а диспозиція ч.1 ст.122 КУАП передбачає адміністративну відповідальність , серед іншого, за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 591491 від 23.03.2017 року, яка складена інспектором роти № 1 БУПП у м. Вінниці лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 визнано винним за ч.ч.1, 2 ст. 122 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень за те, що 23.03.2017 року близько 09 год. 55 хв. в м. Вінниці на перехресті Немирівське шосе вул. Чехова водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем, порушив правила проїзду перехрестя, а саме: проїхав на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим порушив п. 16.1 та п. 8.7.3 ПДР України, та перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, чим порушив п. 1.3 д. 2 ПДР України (а.с.8).

Згідно п.16.8 Правил дорожнього руху України , вбачається, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

З відеозапису ( 09.51 хв.) наданого Управлінням патрульної поліції у м. Вінниці, судом вбачається, що дійсно автомобіль позивача на забороняючий «червоний» сигнал світлофора стояв на перехрещення проїзних частин, потім пропустивши автомобіль який рухався у зустрічному напрямку, позивач здійснив маневр розвороту, при чому судом не вбачається з цього відеозапису , щоб він перетнув подвійну суцільну лінію розмітки 1.3. В свою чергу , з цього відеозапису вбачається, що саме автомобіль патрульної поліції маючи на меті здогнати автомобіль позивача перетнув подвійну суцільну лінію.

Тому , виходячи з вище викладеного, суд вважає, що у діях позивача відсутній склад та події адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП, оскільки його дії в даній дорожньо -транспортній ситуації регламентувалися п.16.8 Правил дорожнього руху України.

Згідно рішення Конституційного суду України у справі № 1-11/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 276 КУпАП, вбачається, що складення протоколу про адміністративні правопорушення та розгляд уповноваженим органом справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Як зазначає Конституційний суд, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстави для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення відсутні, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», яке вживається у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься у положеннях частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке вживається в положеннях частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, КУпАП визначені правопорушення, які не потребують довготривалої процедури, але цей перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення. В усіх інших випадках, як і в даному випадку, співробітник поліції зобов'язаний скласти протокол, опитати свідків, отримати пояснення від особи, яку притягують до відповідальності, та направити такий протокол уповноваженому органу, де у відділенні поліції уповноважений співробітник з дотриманням вимог КУпАП зобов'язаний розглянути протокол та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, забезпечивши при цьому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливість реалізувати права гарантовані їй статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 вищенаведені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст. 122 КУпАП- дотримані не були.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підставними, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Васильовича- задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 23.03.2017 року за адресою: м. Вінниця, перехрестя вул. Немирівське шосе та вул. Чехова.

Скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії АР № 591491 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1 та 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повної постанови.

Суддя: