Справа № 809/724/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року місто Київ К/800/29676/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Івано-Франківської митниці ДФС на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі № 809/724/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рознет» до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Рознет» звернулося до суду з позовом до Івано-Франківської митниці ДФС, у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати рішення Івано-Франківської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 15 січня 2015 року № 206070000/2015/000001/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 січня 2015 року № 206070000/2015/00001.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товару (вкладиші свічкові парафінові та масляні, лампадки скляні, свічки столові, світильники), що ввозився на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування та складено відповідну картку відмови.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року, позов задоволено, оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картку відмови визнано протиправними та скасовано.

У поданій касаційній скарзі Івано-Франківська митниця ДФС, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Рознет» придбало у BISPOL SP. Z o.o. товари (вкладиші свічкові парафінові та масляні, лампадки скляні, свічки столові, світильники) відповідно до контракту від 18 грудня 2014 року № 1012/14 та специфікації до нього.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем до митниці подано електронну вантажну митну декларацію № 206070000/2015/000238, зовнішньоекономічний договір-контракт від 18 грудня 2014 року № 1012/14, специфікацію № 1 до контракту, проформу (інвойс) від 09 січня 2015 року 1/FPRUN/2015, рахунок-фактуру від 13 січня 2015 року 1/FSWEX/2015, міжнародну автотранспортну накладну з відмітками радіологічного контролю про дозвіл на ввезення на територію України від 13 січня 2015 року № 284847, сертифікат проходження товару від 13 січня 2015 року № PL/MF/AK 0199628, виданий республікою Польща, експортну декларацію продавця від 26 вересня 2014 року № 14PL341030Е0036228, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26 грудня 2014 року № 05.03.02.-03/79126, довідку про вартість транспортних послуг від 14 січня 2015 року № 1.

Позивач обрав метод визначення митної вартості товару за ціною договору (вартість операції) та заявив митну вартість у сумі 3389,78 євро. На підтвердження митної вартості подав документи відповідно до переліку, встановленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

14 січня 2015 року митницею розпочато процедуру консультацій із декларантом та витребувано в нього додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

15 січня 2015 року митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 206070000/2015/000001/2, яким скореговано заявлену позивачем митну вартість на суму 12474,98 грн. із застосуванням другорядних методів визначення митної вартості та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При цьому, на час винесення рішення про коригування митної вартості товарів позивач від надання додаткових документів не відмовлявся.

У подальшому позивач надав митному органу висновок ДП «Держзовнішінформ» від 10 лютого 2015 року № 12/33 про відповідність задекларованих цін лампадок скляних цінам фірми виробника.

Митницею розглянутий висновок експерта та надано відповідь про необхідність звернення до ДП «Держзовнішінформ» про представлення ними отриманої від компанії виробника BISPOL SP. Z o.o. листа щодо цін на товар, який був отриманий каналами електронної, пошти та надіслати його відповідачу.

Також, 06 квітня 2015 року позивач надав до митниці додаткові документи для можливості визначення заявленої ними митної вартості щодо товарів, відповідно до яких було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості. Додатково надані: копії листа-відповіді від BISPOL SP. Z o.o. від 02 квітня 2015 року; копії пакувальних документів, копія каталогу продукції BISPOL SP. Z o.o.

Не погоджуючись із рішенням митниці про коригування митної вартості товарів та відповідною карткою відмови, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем під час митного оформлення надано необхідний пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників вартості імпортованого товару, заявленої позивачем за основним методом, а висновок митниці щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є безпідставним.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею

220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Приведені приписи законодавства з питань митної справи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Судами попередніх інстанцій, із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

За змістом частини другої статті 55 Митного Кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, визначено, що митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як убачається з матеріалів справи, графа 33 оскаржуваного рішення не містить у собі жодного викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки тощо в конкретних наданих позивачем документах, як і не містить відомостей щодо не підтверджених декларантом числових значень складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості імпортованого товару.

Більше того, як вірно встановив суд апеляційної інстанції, відповідач, витребувавши додаткові документи для підтвердження митної вартості, не дочекавшись спливу установленого частиною третьою статті 53 Митного кодексу України десятиденного строку для їх надання та за відсутності відмови декларанта у наданні таких документів, 15 січня 2015 року прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості.

Викладені у касаційній скарзі зауваження митного органу колегією суддів до уваги не беруться як такі, що не були предметом дослідження при спірному декларуванні та не відображені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості.

Також слід зазначити, що спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішенні, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на невідповідність такого рішення вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість вимог митниці щодо надання додаткових документів та, відповідно, протиправності коригування митної вартості за другорядним методом з підстав ненадання таких документів.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою цієї ж статті у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується з позицією судів щодо протиправності оскаржуваного рішення митного органу та відповідної картки відмови і наявності підстав для їх скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій надана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допущено, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС відхилити, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі № 809/724/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: