Справа № 816/948/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/948/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Колодяжного Д.В.

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фермерського господарства "Крокус" до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Крокус" (надалі - позивач, ФГ "Крокус") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання повторно розглянути клопотання щодо поновлення договору оренди землі від 12.04.2012 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0315 площею 32,4000 га ріллі, розташованої в адміністративних межах Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі укладеного 12.04.2012 з Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області договору оренди землі ФГ "Крокус" передано у користування земельну ділянку з кадастровим номером :00:005:0315. Строк дії договору закінчився 11.04.2017, а за наслідками звернення позивача до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про поновлення договору оренди землі позивач отримав відмову, що мотивована недотриманням орендарем вимог частини другої статті 33 Закону України "Про оренду землі" в частині необхідності повідомлення про намір продовження договору не пізніше ніж за місяць до закінчення його строку дії. Відмову відповідача вважає протиправною, оскільки належним чином виконав обовязки орендаря.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому зазначила, що відмову у поновленні договору оренди землі від 04.05.2017 вих. №27-16-0.3-3162/2-17 вважає правомірною, оскільки позивачем пропущено термін повідомлення відповідача про намір продовжити дію договору оренди землі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, наполягали на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

На підставі укладеного 12.04.2012 між Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області та ФГ "Крокус" договору оренди земельної ділянки, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, розташовану на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, площею 32,4000 га ріллі для товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено на пять років, строк дії договору з 12.04.2012 по 11.04.2017.

30.03.2017 позивач звернувся до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про продовження дії договору оренди землі на новий строк /а.с. 31/.

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.05.2017 вих. №27-16-0.3-3162/2-17 позивачу відмовлено у поновленні договору оренди землі /а.с. 32/. Відмову мотивовано пропущенням орендарем строків для повідомлення орендодавця про намір продовжити дію договору оренди, а саме: строк дії договору закінчився 11.04.2017, а з клопотанням про його поновлення позивач звернувся 30.03.2017, тоді як статтею 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено необхідність повідомлення не пізніш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору.

Не погодившись з такою відповіддю суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання юрисдикції даного спору, суд виходить з наступного. Варто зазначити, що суд обізнаний з правовими висновками Верховного Суду України щодо підсудності справ, предметом яких є поновлення договору оренди землі. Зокрема, у постановах від 14.02.2012 у справах №№21-1041во10, 1042во10 Верховний Суд України зазначив, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Міськрада як власник землі вільна у виборі субєкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій не здійснював і субєктом владних повноважень у цих відносинах не був.

А у постанові від 01.10.2013 у справі № 21-345а13 Верховний Суд України зазначив, що районна державна адміністрація, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до статті 5 Земельного Кодексу має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже, суб'єкт владних повноважень - районна державна адміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

У зазначених постановах Верховний Суд України дійшов висновку, що спір між фізичною/юридичною особою та органом місцевого самоврядування або райдержадміністрацією про поновлення договору оренди землі має розглядатись у порядку цивільного (господарського) судочинства, оскільки останні у спірних відносинах не виконують владних управлінських функцій, а мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження земельними ділянками.

Водночас, вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у даній справі, суд врахував такі обставини.

Законом України від 06.09.2012 №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", що набув чинності з 01.01.2013, статтю 123 Земельного кодексу України викладено у новій редакції. Зокрема, частиною четвертою згаданої статті передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за №1391/29521, визначено, що Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Таким чином, з 01.01.2013 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як субєкт владних повноважень, здійснює покладені на нього саме державою функції щодо реалізації державної політики у сфері земельних відносин, землеустрою, Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, збереження родючості ґрунтів і т. ін.

При цьому суд зауважує, що відповідними повноваженнями Головне управління наділене не в силу Закону, як це має місце у випадку з органами місцевого самоврядування (Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні") та місцевими державними адміністраціями (Закон України "Про місцеві державні адміністрації"), що прямо визначено у частині першій 92 Конституції України, а шляхом затвердження Кабінетом Міністрів України Положення про Держгеокадастр та його територіальні органи. Тобто, саме держава через Кабінет Міністрів України наділила позивача повноваженнями з розпорядження землями та контролю за їх використанням.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, реалізуючи покладені на нього державою функції з нагляду та контролю, а також використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, діє саме як субєкт владних повноважень, а не як власник землі.

У цьому, на переконання суду, полягає принципова відмінність у правовому статусі органів Держгеокадастру та органів місцевого самоврядування, адже останні в силу положень частини пятої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності від імені відповідної територіальної громади, що є їх власником.

А тому, даний спір є публічно-правовим та з огляду на субєктний склад має розглядатись окружним адміністративним судом.

При цьому суд, також, врахував, що у цій справі відсутній спір щодо цивільних прав на відповідну земельну ділянку між позивачем та третіми особами.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

За змістом статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з частиною першою статті 6 названого Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Як визначено статтею 13 згаданого Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, підставою для виникнення права оренди землі є відповідний договір.

Порядок поновлення договору оренди землі визначено статтею 33 Закону України "Про оренду землі", за змістом якої по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Частиною другою згаданої статті визначено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Аналізуючи наведену норму закону суд зауважує, що вона спрямована на забезпечення дії принципу правової визначеності у спірних відносинах, адже відповідні відносини виникають та ґрунтуються виключно на договорі оренди землі.

Так, зазначена вимога щодо встановлення обовязку орендаря завчасно повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) покликана забезпечити належну та своєчасну реалізацію відповідачем своїх контрольних функцій у земельних відносинах, зокрема, щодо розпорядження землями державної власності, контролю за їх відведенням та використанням.

Крім того, дана правова норма у взаємозвязку з положеннями частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" зобовязує орендаря добросовісно виконувати свої обовязки, до яких, окрім іншого, відноситься обовязок завчасно повідомити орендодавця про намір укласти договір оренди землі на новий строк.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що договором оренди землі від 12.04.2012 визначено строк його дії пять років з 12.04.2012 по 11.04.2017.

Отже, строк дії договору оренди землі закінчився 11.04.2017.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що позивач повідомив Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про намір укласти договір оренди землі лише 30.03.2017 /а.с. 31/.

Викладене є підставою для висновку, що позивачем не дотримано згаданих вище вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме - у визначений законом строк не повідомлено орендодавця про намір укласти договір оренди землі на новий строк.

У ході судового розгляду справи позивачем не наведено посилань на поважні причини пропуску строку повідомлення орендодавця про намір поновити договір оренди землі.

Посилання позивача на належне виконання ФГ "Крокус" обовязків орендаря суд вважає безпідставними, оскільки, як вже зазначено вище, необхідність завчасного повідомлення орендодавця про намір поновити договір оренди землі є обовязком орендаря, що позивачем належним чином не виконаний.

Суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Отже, суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Як визначено частиною третьою статті 33 Закону України "Про оренду землі", до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

А відповідно до частини пятої цієї ж статті, орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідач у місячний термін розглянув клопотання позивача та надіслав останньому лист-повідомлення від 04.05.2017 вих. №27-16-0.3-3162/2-17 про відмову у поновленні договору оренди землі /а.с. 32/.

При цьому, зважаючи на вищевикладені фактичні обставини справи, суд зауважує, що відмова відповідача ґрунтується на вимогах закону та позивачем до суду не оскаржена.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у спірних відносинах діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

До того ж, як зазначили в судовому засіданні представники відповідача, ФГ "Крокус" до заяви від 30.03.2017 не було додано проект додаткової угоди.

Наведене також підтверджується змістом згаданої заяви, копія якої наявна у матеріалах справи /а.с. 31/. Так, у переліку додатків відсутня вказівка на подання позивачем проекту додаткової угоди.

Хоча згадана обставина і не вказана у листі-повідомленні від 04.05.2017 вих. №27-16-0.3-3162/2-17 в якості підстави для відмови у поновленні договору оренди землі, вона є ще одним свідченням про недобросовісне ставлення ФГ "Крокус" до виконання обовязків орендаря.

З приводу посилань позивача на те, що в силу приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" несвоєчасне повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк не призводить до припинення такого права, суд зауважує, що у даному випадку подальша реалізація орендарем права оренди земельної ділянки відбувається у порядку, визначеному статтею 134 Земельного кодексу України, тобто шляхом придбання права оренди на земельних торгах (аукціоні).

Зважаючи на наявність у позивача права на укладення договору оренди землі на новий строк шляхом участі у земельних торгах (аукціоні), суд звертає увагу на відсутність у спірних відносинах будь-яких порушень права позивача на користування землею.

У позовній заяві позивач також посилався на положення частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Наведеною нормою закріплено дію принципу мовчазної згоди щодо поновлення договору оренди землі. При цьому, аналіз даної норми у взаємозвязку з наведеними вище положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі" є підставою для висновку про те, що згаданий принцип може бути застосованим за таких умов:

1) орендар завчасно повідомив орендодавця про намір укласти договір оренди землі на новий строк та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди;

2) орендодавець у визначений законом строк не повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак, наведені положення не можуть бути застосовані до спірних відносин, оскільки у даній справі відповідач у визначений законом строк повідомив ФГ "Крокус" про заперечення щодо укладення договору оренди землі на новий строк.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ФГ "Крокус" повністю.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства "Крокус" до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 липня 2017 року.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба