Справа № 496/447/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 496/447/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Трушина О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Федусика А.Г.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

16.02.2017 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області (далі УПФУ у Біляївському районі Одеської області, відповідач), в якому просить визнати рішення УПФУ у Біляївському районі Одеської області від 02.02.2017 року № 115 щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року у звязку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» протиправним та скасувати його, а також зобовязати УПФУ у Біляївському районі Одеської області провести коригування виплат, крім посадового окладу, доплати за ранг та вислугу років, зазначених у довідці Біляївської районної державної адміністрації від 24.01.2017 року № 10 та провести перерахунок її пенсії, відповідно до ст. 37-1 Закону України «про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії в розмірі 83% отриманої після коригування заробітної плати державного службовця, починаючи з 01.12.2015 року у звязку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням проведених виплат, без змін визначення індексації в результаті перерахунку (базового місяця для індексації пенсії) та збереження фіксованої індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває на обліку в УПФУ у Біляївському районі Одеської області з 08.01.2003 року та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року у розмірі 83% від заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року державним службовцям підвищено заробітну плату. Вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області з заявою про перерахунок пенсії у розмірі 83% від заробітної плати, зазначеної у довідці Біляївської районної державної адміністрації Одеської області з 01 грудня 2015 року, тобто з дати підвищення заробітної плати. Однак рішенням № 115 від 02.02.2017 року їй відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії. Вважає відмову у перерахунку пенсії протиправною, у звязку з чим звернулася до суду з адміністративним позовом.

15 травня 2017 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду замінено відповідача у справі на правонаступника, а саме Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні замінити на Херсонське обєднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ у Біляївському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано рішення УПФУ у Біляївському районі Одеської області від 02.02.2017 року № 115 щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року у звязку з підвищенням заробітної плати державних службовців, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» протиправним.

Зобовязано УПФУ у Біляївському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, починаючи з 01 лютого 2017 року, у звязку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», на підставі довідки Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям № 10 від 24 січня 2017 року, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її призначення у розмірі 83% заробітної плати, з урахуванням виплаченої пенсії.

В іншій частині позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду змінити та зобовязати УПФУ в Біляївському районі Одеської області провести коригування виплат, крім посадового окладу, доплати за ранг та вислугу років, зазначених

у довідці Біляївської районної державної адміністрації від 24.01.2017 року № 10, та провести, згідно отриманих даних, перерахунок моєї пенсії, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3 723-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, в розмірі 83% отриманої після коригування заробітної плати державного службовця, починаючи з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням проведених виплат, без змін визначення індексації пенсії в результаті перерахунку (базового місяця для індексації пенсії), та збереженням фіксованої індексації..

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, ОСОБА_2 перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачка перебуває на обліку в УПФУ у Біляївському районі Одеської області з 08.01.2003 року та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723 у розмірі 83% від суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію № 10 від 24.01.2017 р., ОСОБА_2 дійсно працювала у Біляївській районній державній адміністрації Одеської області, заробітна плата на посаді начальника відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення, з якої призначено пенсію, для її перерахунку з 01.12.2015 року становить: посадовий оклад 1723,00 грн., надбавка за 10 ранг 80,00 грн., надбавка за вислугу років (20%) 360,60 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (50%) 861,50 грн., інші виплати (винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення 143,58 грн. (а.с. 23).

27.01.2017 року позивачка звернулася до УПФУ у Біляївському районі Одеської області з заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з 01.12.2015 року на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»(а.с. 11).

Однак рішенням № 115 від 02.02.2017 року комісія при Управлінні відмовила їй у здійсненні перерахунку пенсії (а.с. 12).

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відмова у перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, фактично обмежує право позивача на реалізацію його конституційного права на соціальний захист, гарантований статтею 46 Конституції України, яке згідно зі статтею 64 Основного Закону України не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В апеляційній скарзі відповідача вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким доводом апелянта (відповідача) з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 2 та частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (в редакції на момент призначення пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

На час призначення пенсії позивачу, стаття 37-1 у зазначеному Законі була викладена: у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця був встановлений Постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" № 865 від 31 травня 2000 року (в редакції на час призначення пенсії, далі - Постанова № 865).

Відповідно до п. 4 Постанови № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 5 Постанови № 865 було встановлено, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Пунктом другим Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 від 09 грудня 2015 року виключено пункт четвертий Постанови № 865.

Разом з тим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав законної сили Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що рішення УПФ, яким відмовлено позивачці у перерахунку пенсії, є обґрунтованим та правомірним, правові підстави для перерахунку пенсії позивачці на підставі ст.37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року, що діяв на час призначення пенсії, та Постанови №1013, як просить позивачка у своєму адміністративному позові - відсутні, оскільки право позивачки на момент її звернення із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, законодавством визначено не було, а правові підстави здійснити перерахунок пенсії позивачці на підставі поданої нею довідки у відповідача були відсутні.

Щодо посилання позивача на те, що відповідно до ст.22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.2. рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.п.2, 3 ст.116 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду України №2-рп/99 від лютого 1999 року у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Оскільки, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також, відповідно рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України " від 28.12.2014 року є чинним, та те, що відповідно до приписів ст.90 Закону України "Про державну службу " від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій - помилковими, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При розв'язанні спірних правовідносин колегією суддів враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про зміну постанови Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2017 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначати, що норми наведених правових актів не містять обовязків пенсійних органів щодо перерахунку пенсій державним службовцям на умовах викладених у позовних вимогах даної справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку йому пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 197; ст. 198; ст. 202; ст.205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 22 березня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В. Яковлєв