Справа № 816/2164/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2164/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області
про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

23.11.2016 ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, яка зазначена у листі від 17.10.2016 № 8642/6-16, щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів для товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_1 від 30.05.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 га для товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Позивач вказує, що зазначені відповідачем підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не передбачено Земельним кодексом України, тому, на думку позивача, відмова є протиправною та безпідставною.

Представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності /а.с. 62/.

Відповідач надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У письмових запереченнях проти позову просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, свою позицію обґрунтовує тим, що земельна ділянка, зазначена позивачем, належить до земель колективної власності. Водночас у відповідача відсутні повноваження щодо розпорядження землями колективної власності.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2016 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 га для товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області відповідно до сертифікату про право власності на земельну частку (пай) серії ПЛ № 012798 від 07.10.1996, на підставі рішення Зіньківського районного суду /а.с. 32/.

Розглянувши зазначене клопотання, листом від 17.10.2016 №8642/6-16 відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви, зазначивши, що земельна ділянка, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення якої просить позивач, перебуває у колективній власності, водночас, відповідач позбавлений права розпоряджатися землями колективної власності /а.с. 33/.

Позивач, не погодившись із зазначеною відмовою, звернулася до суду із цим адміністративним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач звернулася до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу.

Так, відповідно до частини другої статті 30 Земельного кодексу України земельні ділянки державної і комунальної власності, які перебували у користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що ліквідуються, включаються до земель запасу або передаються у власність чи користування відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина друга статті 123 Земельного кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу (частина третя статті 123 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як вбачається з листа від 17.10.2016 № 8642/6-16 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відмова ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обґрунтована тим, що земельна ділянка, зазначена позивачем у клопотанні, перебуває у колективній власності /а.с. 9/.

Проте суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Отже, враховуючи те, що відмова ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, яка оформлена листом від 17.10.2016 № 8642/6-16, не містить передбачених законодавством підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку про протиправність цієї відмови відповідача.

Враховуючи зазначене, з метою захисту прав позивача згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 га для товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка зазначена у листі від 17.10.2016 № 8642/6-16.

Також суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_1 від 30.05.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яка зазначена в листі від 17.10.2016 № 8642/6-16, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 га для товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 30.05.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Пишненківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1102,40 грн (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна