Справа № 817/499/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" липня 2017 р. Справа № 817/499/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання бездіяльності незаконною та стягнення вихідної допомоги ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання бездіяльності незаконною та стягнення вихідної допомоги.

В обґрунтування позову вказувала, що 22.09.2016 Верховною Радою України прийнято постанову № 1600-VIII про звільнення суддів, якою її звільнено з посади судді в зв'язку з виходом у відставку. Зазначає, що відповідно до наказу Гощанського районного суду Рівненської області № 12-К від 03.10.2016 та фактичного проведення розрахунків вона була звільнена з посади судді та голови Гощанського районного суду 03.10.2016. Відповідно до ч.1 ст.143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, який вступив в дію з 01.10.2016, відповідач був зобов'язаний нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою, розмір якої становить 26100,00 грн за місяць. В грудні 2016 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою з проханням виплатити вихідну допомогу, однак до даного часу така допомога не виплачена. Відтак, позивач вважає незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо вирішення питання по виплаті вихідної допомоги судді в зв'язку з відставкою та просила стягнути з відповідача вихідну допомогу в розмірі 78300,00 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 ОСОБА_3 в задоволенні позову до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання бездіяльності незаконною та стягнення вихідної допомоги - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що датою фактичного звільнення з посади судді у відставку є 03.10.2016 - дата наказу №12-К, оскільки з постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII вона була ознайомлена лише 03.10.2016, після її надіслання до Гощанського районного суду з ТУ ДСА в Рівненській області. За даними офіційного веб-сайту Верховної Ради України обумовлена постанова від 22.09.2016 була підписана Головою Верховної Ради України 29.09.2016, а офіційно оприлюднена лише 14.10.2016. Відповідно до ст.57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. Окрім цього, в листі Державної судової адміністрації України від 14.09.2016 № 10-6529/16, адресованому головам апеляційних судів та начальникам територіальних управлінь ДСА України, зазначено, що датою звільнення судді з посади має бути дата оприлюднення постанови Верховної Ради України про звільнення такого судді на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Станом на дату фактичного звільнення позивача з посади судді набули чинності положення Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII, відповідно до ст.143 якого судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою. Застережень щодо особливого порядку застосування статті 143 Прикінцеві та перехідні положення цього закону не містять. Відтак, вважає, що суд першої інстанції безпідставно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 рішенням Рівненської обласної ради народних депутатів № 185 від 26 лютого 1993 року була обрана народним суддею Гощанського районного народного суду та наказом Управління юстиції Рівненської обласної державної адміністрації № 11-к від 02 березня 1993 року зарахована в штат Гощанського районного народного суду на посаду народного судді. З лютого 1994 року - суддя Гощанського районного суду Рівненської області.

Постановою Верховної Ради України № 1016-VI від 19 червня 2003 року ОСОБА_3 обрана суддею безстроково. Займала адміністративну посаду голови Гощанського районного суду Рівненської області.

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Вищої ради юстиції України з заявою про звільнення у відставку, яку отримано Вищою радою юстиції України 2 серпня 2016 року.

Постановою Верховної Ради України № 1600-VIII від 22 вересня 2016 року "Про звільнення суддів" ОСОБА_3 відповідно до пунктів 2, 3 та 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку звільнено з посади судді Гощанського районного суду Рівненської області.

03 жовтня 2016 року ТУ ДСА України в Рівненській області надіслано до Гощанського районного суду Рівненської області постанову Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII.

Наказом Гощанського районного суду Рівненської області № 12-К від 03 жовтня 2016 року "Про відрахування зі штату суду голови суду ОСОБА_3." на підставі постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII відраховано ОСОБА_3 зі штату Гощанського районного суду Рівненської області з посади голови суду 03 жовтня 2016 року в зв'язку з поданням заяви про відставку.

Пунктом 2 цього наказу відділу планово-фінансової діяльності, обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області наказано провести з ОСОБА_3 повний розрахунок, в тому числі виплатити компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки.

Вихідна допомога ОСОБА_3 у зв'язку з виходом у відставку не виплачувалась.

04 жовтня 2016 року за № 03/78/2016 Гощанським районним судом Рівненської області до Корецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області внесено подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3

Згідно з довідкою ТУ ДСА України в Рівненській області від 03 жовтня 2016 року №272 заробітна плата ОСОБА_3, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 26100,00 грн.

У грудні 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату їй вихідної допомоги у розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Не отримавши відповіді позивач звернулася з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 126 Конституції України (в редакції станом на 22 вересня 2016 року - прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача) встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07 липня 2010 року (в редакції станом на 22 вересня 2016 року, далі - Закон №2453-VI) незалежність судді забезпечується, зокрема: особливим порядком його призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення (пункт 1); окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом (пункт 7); належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді (пункт 8); правом судді на відставку (пункт 11).

Відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України (в редакції станом на 22 вересня 2016 року ) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Загальні умови звільнення судді з посади визначені в статті 111 Закону № 2453-VI (в редакції станом на 22 вересня 2016 року), якою встановлено, що суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Відповідно до ч.4 статті 120 Закону № 2453-VI (в редакції станом на 22 вересня 2016 року) суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Згідно з частиною 3 статті 122 Закону № 2453-VI (в редакції станом на 22 вересня 2016 року) повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону №2453-VI (в редакції станом на 22 вересня 2016 року) звільнення з посади судді, а також закінчення строку, на який суддю обрано на адміністративну посаду в суді, припиняє його повноваження на адміністративній посаді.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 звільнена з посади судді постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII.

Наказом Гощанського районного суду Рівненської області № 12-К від 03 жовтня 2016 року позивач була відрахована зі штату суду з посади голови суду з 03 жовтня 2016 року, після звільнення з посади судді постановою Верховної Ради України №1600-VIII від 22 вересня 2016 року.

Щодо доводів позивача про нечинність постанови Верховної Ради України №1600-VIII станом на 22 вересня 2016 року, оскільки вона не була підписана Головою Верховної ради України та офіційно оприлюднена, колегія суддів вважає правильним висновок суду про їх безпідставність.

Відповідно до статті 91 Конституції України (в редакції станом на 22 вересня 2016 року) Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією.

За змістом пункту 3 частини першої статті 78 Закону № 1861-VI Голова Верховної Ради України на виконання повноважень, визначених Конституцією України, підписує акти, прийняті Верховною Радою, чим засвідчує відповідність їх змісту прийнятим рішенням.

Відповідно до статті 46 Закону № 1861-VI рішеннями Верховної Ради України є акти Верховної Ради, а також процедурні та інші рішення, які заносяться до протоколу пленарних засідань Верховної Ради.

Актами Верховної Ради є закони, постанови, резолюції, декларації, звернення, заяви.

Згідно зі статтею 138 Закону № 1861-VI постанови та інші акти (резолюції, декларації, звернення, заяви) Верховної Ради, визначені статтею 46 цього Регламенту, Верховна Рада приймає більшістю голосів народних депутатів від її конституційного складу, крім випадків, визначених Конституцією України.

Постанови Верховної Ради приймаються з конкретних питань з метою здійснення її установчої, організаційної, контрольної та інших функцій. Такі постанови Верховної Ради набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інше не передбачено самою постановою (частина друга).

Постанови та інші акти, прийняті Верховною Радою, підписує та оприлюднює Голова Верховної Ради України (частина четверта).

Постанови, прийняті Верховною Радою, які містять положення нормативного характеру, набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо ними не передбачено інше (частина п'ята).

За змістом частини другої статті 139 Закону № 1861-VI підписані Головою Верховної Ради України постанови та інші акти Верховної Ради не пізніше наступного дня після їх підписання передаються Апаратом Верховної Ради для опублікування в газеті "Голос України" та у Відомостях Верховної Ради України.

Указом Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" від 10 червня 1997 року N 503/97 (далі Указ N503/97) встановлено, що нормативно-правові акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності через десять днів з дня їх офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні.

Акти Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, які не мають загального значення чи нормативного характеру, можуть не публікуватися за рішенням відповідного органу. Ці акти та акти з обмежувальними грифами офіційно оприлюднюються шляхом надіслання відповідним державним органам та органам місцевого самоврядування і доведення ними до відома підприємств, установ, організацій та осіб, на яких поширюється їх чинність.

Неопубліковані акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності з моменту одержання їх державними органами або органами місцевого самоврядування, якщо органом, що їх видав, не встановлено інший строк набрання ними чинності.

Акти Верховної Ради України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

Відтак, системний аналіз наведених вище положень Закону № 1861-VI та Указу N 503/97 дає підстави для висновку, що постанова Верховної Ради України про звільнення суддів набирає чинності з дня її прийняття відповідно до частини другої статті 138 Закону № 1861-VI .

З урахуванням наведеного, порядок набрання чинності постановою Верховної Ради України про звільнення суддів з моменту прийняття, відповідно до приписів Закону № 1861-VI та Указу N 503/97, не суперечить положенням статті 57 Конституції України, позаяк постанова парламенту з кадрового питання не має ознак нормативно-правового акта, є правовим актом індивідуальної дії, який прийнятий колегіальним органом за встановленою процедурою, стосується конкретних осіб і національне законодавство України не пов'язує набрання чинності таким актом з його підписанням уповноваженою особою чи оприлюдненням у відповідному друкованому органі.

Тому суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача щодо ненабрання чинності постановою Верховної Ради України "Про звільнення суддів" №1600-VIII від 22 вересня 2016 року до часу її підписання та оприлюднення та вважає безпідставним покликання на лист Державної судової адміністрації України від 14.09.2016 № 10-6529/16 (а.с.33) про те, що датою звільнення судді з посади має бути дата оприлюднення постанови Верховної Ради України про звільнення такого судді на офіційному веб-сайті Верховної Ради України, оскільки такі висновки не ґрунтуються на приписах чинного законодавства України.

Щодо наявності у позивача права на отримання вихідної допомоги при звільненні з посади судді у відставку, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Відтак, в даному випадку до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли станом на 22 вересня 2016 року, - на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача.

Статтею 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою (частина перша).

Однак, Закон № 1402-VIII (зокрема, стаття 143) набули чинності з 30 вересня 2016 року, відтак не поширюються на спірні правовідносини, які виникли 22 вересня 2016 року, з моменту звільнення позивача з посади судді.

В частині першій статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Водночас, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни до Закону № 2453-VI та виключено статтю 136 цього Закону (пункт 28 розділу II), яка передбачала право судді на отримання вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку. Згідно з Прикінцевими положеннями Закону № 1166-VII, зміни, передбачені розділом II, набирають чинності з 01 квітня 2014 року.

Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині скасування положень статті 136 цього Закону на час подання позивачем заяви про відставку та на час прийняття постанови Верховної Ради України про звільнення позивача були чинними, неконституційними у встановленому порядку не визнавались.

Таким чином, станом на час подання позивачем заяви про відставку та на час звільнення позивача з посади судді у відставку виплата вихідної допомоги не передбачалась чинним законодавством України.

Крім цього, в Рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 Конституційний Суд України встановив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний установлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Також суд вважає за необхідне зазначити про правомірність застосування судом першої інстанції до вказаних правовідносин практики Європейського суду з прав людини викладених зокрема у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії", "Федоренко проти України", "Брумареску проти Румунії", "Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови".

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до ст. 200 КАС України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "25" квітня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1, 35401

3- відповідачу/відповідачам: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області вул.Замкова, 22 а, м.Рівне, 33028

- ,