Справа № 607/11646/15-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року м. Київ К/800/34241/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Загороднього А.Ф., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 09 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача, уточнивши який, просила: визнати діяльність Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради (далі - УЖКГБтЕ Тернопільської міської ради) в частині надання відповіді від 19 червня 2015 року за № 621/15 на її звернення від 20 травня 2015 року протиправною та такою, що порушує статті 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян»; визнати протиправною діяльність/бездіяльність відповідача щодо відсутності належного, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», розгляду по суті її звернення від 20 травня 2015 року; зобов'язати УЖКГБтЕ Тернопільської міської ради належно, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», розглянути та не пізніше 15 днів надати відповідь на її звернення від 20 травня 2015 року; визнати протиправною діяльність відповідача в частині ненадання відповіді на запит на інформацію від 20 травня 2015 року в порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації»; зобов'язати відповідача не пізніше 5 робочих днів надати відповідь по суті її запиту на інформацію від 20 травня 2015 року відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації»; застосувати до начальника Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради ОСОБА_5 та працівника цього Управління ОСОБА_6 положення статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 травня 2015 року позивач звернулась до відповідача із зверненням, яке за своїм змістом є запитом про надання публічної інформації та зверненням на підставі Закону України «Про звернення громадян», проте відповідач не надав відповідей на всі поставлені нею питання. Крім того, відповідь надана лише на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 09 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4-О.А задоволено частково. Визнано протиправною діяльність УЖКГБтЕ Тернопільської міської ради, а саме такою, що порушує вимоги статей 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» при підготовці відповіді від 19 червня 2015 року за № 621/15 на звернення позивача від 20 травня 2015 року. Зобов'язано відповідача розглянути та надати по суті відповідь на звернення ОСОБА_4 від 20 травня 2015 року з дотриманням вимог статей 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян». Визнано протиправною бездіяльність УЖКГБтЕ Тернопільської міської ради в частині ненадання позивачу відповіді на запит про надання інформації від 20 травня 2015 року в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зобов'язано відповідача надати по суті в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь на запит ОСОБА_4 від 20 травня 2015 року, а саме з вказівкою інформації щодо: документа, згідно якого підпункти 4.1. та 4.2 угоди про умови прийняття - передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність м. Тернополя від управління будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Львівської державної залізниці від 26 червня 2003 року, втратили силу; сторін угоди, з вказівкою виконавця послуг з теплопостачання щодо будинку в м. Тернополі по вул. А. Малишка, 1 станом на 01 серпня 2012 року; дати та способу від'єднання будинку по вул. А. Малишка, 1 в м. Тернополі від зовнішньої мережі теплопостачання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що суди дійшли помилкового висновку, що звернення позивача в частині є запитом про надання публічної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». До того ж, відповідач не був стороною угоди з Управлінням будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 2, а тому він не є належним розпорядником інформації про виконання послуги теплопостачання до споживачів будинку, у якому мешкає позивач, як зазначили суди.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 травня 2015 року позивач звернулась до Тернопільської міської ради з письмовим зверненням про надання інформації щодо питання відключення від теплопостачання будинку за адресою: м. Тернопіль, вул. А. Малишка, 1, в якому просила: повідомити чи була розірвана домовленість між Тернопільською міською радою та Управлінням будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 2 (далі - БУ-2) про те, що БУ-2 був виконавцем послуги теплопостачання до споживачів будинку; надати їй копію документу, згідно якого ця домовленість втрачає силу, або підтвердити, що станом на 01 серпня 2012 року пункти 4.1 та 4.2 угоди про умови прийняття-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність міста від управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Львівської Державної залізниці від 26 червня 2003 року залишалися незміненими і БУ-2 продовжувало бути виконавцем послуги теплопостачання споживачам будинку; у випадку, якщо БУ-2 станом на 01 серпня 2012 року не було виконавцем послуги теплопостачання до споживачів будинку, повідомити з ким була укладена угода про теплопостачання будинку станом на 01 серпня 2012 року, надати копію цієї угоди, а у випадку, якщо така угода не була укладена, то повідомити підстави, згідно яких Тернопільська міська рада звільнялася від обов'язку укладення договору з виконавцем послуги теплопостачання будинку; повідомити, чи дійсно було від'єднано будинок від зовнішньої мережі теплопостачання «шляхом видимого розриву заварюванням уводів ГВП у будинок» чи у інший спосіб (вказати який); надати їй копію акту про відключення будинку від мережі централізованого теплопостачання, з якого вона може дізнатися точну дату, виконавця та підставу проведення цих робіт.

20 червня 2015 року ОСОБА_4 отримала від відповідача відповідь на своє звернення від 20 травня 2015 року за № 621/15 від 19 червня 2015 року, в якому їй повідомлено, що котельня за адресою вул. А. Малишка, 12а, яка надавала послуги з централізованого опалення мешканцям житлового будинку за адресою: м. Тернопіль, вул. А. Малишка, 1, не перебувала на балансі та обслуговуванні у КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, балансоутримувачем даної котельні є Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Львівської залізниці. Додатково проінформовано, що у зв'язку із нерентабельністю роботи зазначеної котельні Управлінням будівельно-монтажних робіт і споруд № 2 Львівської залізниці було прийнято рішення про припинення забезпечення теплом будинку за адресою: м. Тернопіль, вул. А. Малишка, 1 після закінчення опалювального сезону 2011-2012 років у зв'язку з ліквідацією котельні.

Згідно Угоди про умови прийняття-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність міста від Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Львівської Державної залізниці від 26 червня 2003 року виконавчий комітет Тернопільської міської ради є другою стороною вказаної Угоди.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач, будучи розпорядником інформації, протиправно не надав обґрунтовану відповідь на звернення позивача та не скерував запит за належністю.

До того ж, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що зміст викладених у зверненні позивача клопотань, свідчить про те, що це запит про надання публічної інформації в розумінні ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Крім того, запитувана позивачем інформація за своїм характером також відноситься до запитів, розгляд яких передбачено Законом України «Про звернення громадян».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 19 вказаного Закону передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього ж Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 цього ж Закону передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

За встановлених обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки відповідач не надав належної та повної відповіді на запит про надання публічної інформації, що знаходиться у його володінні, та не направив запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Доводи та мотиви, викладені відповідачем у касаційній скарзі про незаконність судових рішень, порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, безпідставні, не ґрунтуються на законі та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів, а тому правового значення не мають та правильності висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Тому колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 09 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: А.Ф. Загородній

М.І. Мойсюк