Справа № 826/14554/14
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Київ К/800/21455/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Пасічник С.С., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом адвоката Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 до Прокуратури міста Києва про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року адвокат Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність прокуратури міста Києва щодо неналежного розгляду його адвокатських запитів про надання інформації від 15 серпня 2014 року № 929 (вх. № 4067 від 18 серпня 2014 року) в інтересах ОСОБА_7 та від 15 серпня 2014 року № 945 (вх. № 4066-П від 18 серпня 2014 року) в інтересах ОСОБА_8; зобов'язати прокуратуру міста Києва розглянути по суті зазначені адвокатські запити.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року.

Позивач подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди попередніх інстанцій встановили, що адвокат Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 надає правову допомогу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі договорів про надання правової допомоги від 4 серпня 2014 року № 69 і від 11 серпня 2014 року № 71 відповідно.

З метою отримання інформації, необхідної для забезпечення належного здійснення захисту прав і законних інтересів клієнтів, позивач звернувся до прокуратури міста Києва із адвокатськими запитами від 15 серпня 2014 року № 929 та № 945, у яких просив: надати відомості, чи перебувають у провадженні прокуратури міста Києва кримінальні провадження, предметом перевірки в рамках проведення досудового розслідування яких є дії, рішення та (або) бездіяльність ОСОБА_7 та ОСОБА_8; у разі наявності вищевказаних проваджень, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кожного кримінального провадження, а також: відомості щодо службової особи (прізвище, ім'я та по батькові) органу досудового розслідування, уповноваженої на проведення досудового розслідування кримінального провадження; відомості щодо службової особи, яка здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження; відомості щодо процесуального статусу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, а також відповідні підтверджуючі документи.

До зазначених адвокатських запитів позивач додав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16 грудня 2009 року № 2193 і копії ордерів Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» від 14 серпня 2014 року серії КВ № 167209 та серії КВ № 167215 відповідно.

За результатами розгляду вказаних двох запитів щодо різних осіб, прокуратура міста Києва листом від 11 вересня 2014 року № 04/2/5-8914-14, за підписом заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6, адвокату ОСОБА_5 роз'яснила, що з урахуванням положень статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року № 3781-XII (далі - Закон № 3781-XII) виконання статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) на органи прокуратури не розповсюджується.

Вважаючи протиправною бездіяльність прокуратури міста Києва щодо неналежного розгляду зазначених адвокатських запитів, адвокат Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції погодився з позицією відповідача, викладеною у запереченні проти позову, щодо невідповідності запитів вимогам закону, у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує персоналізацію здійснюваного захисту, а саме: договору про надання правової допомоги; виходив з того, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом та може бути надана лише за наявності згоди слідчого та прокурора; правовідносини щодо отримання інформації, яка є даними досудового розслідування по кримінальній справі, підлягають розгляду в порядку кримінально-процесуального судочинства.

Суд апеляційної інстанції не погодився з такими доводами суду першої інстанції, дійшов висновку про необґрунтованість не розгляду прокуратурою міста Києва вказаних запитів позивача по суті запитуваної інформації.

Так, статтею 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 32 Конституції України передбачає право кожного громадянина знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Одним з основних конституційних прав громадян є їхнє право на інформацію, яке розглядається як комплексне суб'єктивне право, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Інформацією про фізичну особу (персональні дані) відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом (частина 2 статті 11 Закону № 2657-XII).

Одним із видів інформації про фізичну особу є відомості щодо фактичного здійснення правоохоронними органами України перевірки окремих дій, рішень, дій та (або) бездіяльності такої особи в рамках проведення досудових розслідувань кримінальних проваджень. Зазначена інформація, відповідно, міститься у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Єдиним реєстром досудових розслідувань, згідно пункту 1.2 розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69, є створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 2.1 цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 розділу І вказаного Положення витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань - це документ про внесення певних відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру або про відсутність таких у Реєстрі, отриманих за параметрами пошуку, визначеними в пункті 4.3 цього розділу.

До витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань включається інформація про:

1) номер кримінального провадження;

2) дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення;

3) прізвище, ім'я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код ЄДРПОУ);

4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

5) прізвище, ім'я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру;

6) орган досудового розслідування;

7) прізвище, ім'я, по батькові слідчого (слідчих), який здійснює досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який здійснює процесуальне керівництво.

Таким чином, положення, які стосуються захисту відомостей, які складають предмет таємниці досудового розслідування, не можуть бути перешкодою реалізації особою свого конституційного права на отримання інформації щодо себе, у тому числі, інформації про проведення правоохоронними органами України перевірки дій (рішень, бездіяльності) такої особи у ході проведення досудового розслідування відповідних кримінальних проваджень.

Змістом адвокатської діяльності згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI є здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пунктів 1, 7 частини 1 статті 20 вказаного Закону під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Згідно положень частини 1 статті 24 Закону № 5076-VI надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до приписів частини 1 статті 45 Кримінального процесуального кодексу України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Згідно частини 1 статті 50 Кримінального процесуального кодексу України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як встановлено судами, позивач до адвокатських запитів від 15 серпня 2014 року № 929 та № 945 додав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16 грудня 2009 року № 2193 і копії ордерів Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» від 14 серпня 2014 року серії КВ № 167209 та серії КВ № 167215 відповідно, які містять посилання на договори про надання правової допомоги, укладені з клієнтами.

Виходячи із наведених норм права та встановлених судами обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком апеляційного суду про те, що прокуратурою міста Києва безпідставно не розглянуто адвокатські запити позивача від 15 серпня 2014 року № 929 та № 945, які були подані з метою забезпечення належного виконання договірних зобов'язань перед клієнтами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у порядку Закону № 5076-VI, по суті та необґрунтовано не надано відповіді по суті запитуваних питань.

Суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що відповідач фактично не відмовляв адвокату Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 у наданні запитуваної інформації, а необґрунтовано не розглянув його запити по суті запитуваної інформації, правильно при цьому вказавши, що зазначені судом першої інстанції обставини, а саме: неподання позивачем договору про надання правової допомоги; запитувана інформація належить до таємниці досудового розслідування та може бути надана лише з дозволу слідчого або прокурора, згідно листа прокуратури міста Києва від 11 вересня 2014 року № 04/2/5-8914-14, не були підставою для не розгляду запитів по суті запитуваних питань, відмітивши, що подання договору про надання правової допомоги, за вимогами закону, є необхідним для підтвердження повноважень адвоката у випадку запитування ним документів отриманих вже під час здійснення кримінального провадження, а також, що положення, які стосуються захисту відомостей, які складають предмет таємниці досудового розслідування, не можуть бути перешкодою реалізації особою свого конституційного права на отримання інформації щодо себе шляхом надання відповідних повноважень адвокату.

Крім того, апеляційний суд звернув увагу на те, що представник відповідача не зміг пояснити, яким чином запитувана інформація стосується статті 2 Закону № 3781-XII, положення якої визначають основні поняття, які вживаються у цьому Законі, та на які посилається прокуратура міста Києва у листі від 11 вересня 2014 року № 04/2/5-8914-14, за підписом заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6, як на підставу для не розгляду адвокатських запитів позивача по суті.

Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що даний спір має публічно-правовий характер і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи, викладені у касаційній скарзі ОСОБА_6, який на час підписання листа відповідача від 11 вересня 2014 року № 04/2/5-8914-14 займав посаду заступника прокурора міста Києва, не спростовують встановлених обставин справи та висновків апеляційного суду, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі за позовом адвоката Адвокатського об'єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 до Прокуратури міста Києва про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.