Справа № 161/14582/16-а
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/10/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Подзіров А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1О.) звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі відповідач, департамент) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік; зобовязання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 4 730,00 грн щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат, з урахування раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником бойових дій та утримувачем разової грошової допомоги до 5 травня, яка встановлена частиною пятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У 2016 році Департамент соціальної політики Луцької міської ради виплатив вказану допомогу у розмірі 920,00 грн.

Позивач вважає, що вказана допомога повинна бути виплачена йому у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, що станом на 2016 рік становить 5 650,00 грн.

З приводу перерахунку виплаченої допомоги він звертався до відповідача, однак той з посиланням на положення пункту 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 відмовив у проведенні перерахунку.

З наведених мотивів та підстав просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі встановленого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік; зобовязати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 4 730,00 грн щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведення виплат, з урахування раніше виплачених сум.

У письмових запереченнях відповідач позовні вимоги не визнав з тих підстав, що пунктом 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» Кабінету Міністрів України надано повноваження на встановлення розмірів виплати щорічної разової допомоги до 05 травня. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 такий розмір встановлений на рівні 920,00 грн, які і були виплачені позивачу. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 20 березня 2017 року розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та утримувачем разової грошової допомоги до 5 травня, яка встановлена частиною пятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.8).

У 2016 році вказана допомога йому була виплачена у розмірі 920,00 грн.

20 вересня 2016 року позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з заявою про додаткову виплату вказаної допомоги у розмірі 4 730,00 грн (а.с.7).

Листом від 28 вересня 2016 року №Б-1250/060/20-11 департамент з посиланням на положення пункту 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 відмовив у проведенні перерахунку (а.с.6).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною пятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону України від 28.12.2007 р. N 107-V) визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Однак, зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено дію старої редакції частини пятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Одночасно, пунктом 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказаний закон набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Таким чином, з 01 січня 2015 року законодавцем надано право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок та розмір виплати допомоги до 5 травня, яка передбачена статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таке право Кабінет Міністрів України реалізував у постанові від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у якій установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" здійснюється учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

При цьому суд не приймає до уваги Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, оскільки воно не стосується Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який наразі чинний та не визнаний неконституційним.

Суд зазначає, що пунктом 1 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

ОСОБА_2 України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», яким надано право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок та розмір виплати допомоги до 5 травня, яка передбачена статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», наразі є чинним та не визнаний неконституційним, адміністративний суд керуючись принципом законності застосовує його.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного суду України від 10 лютого 2016 року №21-6508а15, оскільки у цій постанові правовідносини виникли стосовно виплати до 05 травня, яка здійснювалася у 2014 році.

Суд зауважує, що у 2014 році існувала правова ситуація за якої Кабінет Міністрів України не мав законодавчого права здійснювати виплату до 05 травня у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Саме керуючись принципом законності, Верховний суд України застосував до спірних правовідносин норми частини пятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які мають вищу юридичну силу, ніж положення постанови КМУ від 16 квітня 2014 року №102.

Однак, з 01 січня 2015 року, як вже зазначав суд, правове регулювання спірних правовідносин змінилося. Кабінету Міністрів України пунктом 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» надано право самостійно встановлювати розмір та порядок виплати допомоги до 05 травня.

Згідно загальних положень теорії права, при правозастосуванні двох норм рівної юридичної сили, застосовується та норма закону, яка прийнята пізніше, тобто в розглядуваній ситуації пункт 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», а не частина пятою статті 12 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З наведених мотивів, суд при прийнятті рішення не застосовує правову позицію Верховного суду України, яка викладена у постанові від 10 лютого 2016 року №21-6508а15.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з огляду на положення пункту 26 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», які прийняті пізніше ніж положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, Департамент соціальної політики Луцької міської ради правомірно виплатив позивачу допомогу до 5 травня у розмірі 920,00 грн та відмовив йому у перерахунку цієї допомоги. Тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтею 122, 128, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_3