Справа № 556/915/17
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 556/915/17
Номер рядка звіту 90
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2017 р. Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з дорожнього нагляду Володимирецького ВП Варашського ВП УГНП в Рівненській області Крук В.О. про визнання дій незаконними та зобов»язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконними дії інспектора з дорожнього нагляду Володимирецького ВП Варашського ВП УГНП в Рівненській області Крук В.О. по вилученню у позивача автомобіля, та зобов»язати відповідача повернути автомобіль марки «MITSUBISHI- К60Т» , державний номерний знак НОМЕР_1.

У судове засідання представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, клопотав про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, двічі у судове засідання не з»явився, заперечень чи пояснень на позов не надав.

А тому, розгляд справи проводиться на підставі наявних в ній доказів, відповідно до ч.4 ст.128 КАСУ.

Згідно ч.1 ст.41, ч.6 ст.128 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши і дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що в серпні місяці 2016 року інспектором з дорожнього нагляду Володимирецького ВП Варашського ВП УГНП в Рівненській області Крук В.О. було затримано автомобіль марки «MITSUBISHI- К60Т» , державний номерний знак НОМЕР_1, співласником якого є ОСОБА_1 На момент вилучення вказаного автомобіля позивача не було. В салоні автомобіля марки «MITSUBISHI L-200» , державний номерний знак НОМЕР_1, на задньому сидінні знаходився лише його товариш, ОСОБА_3, який чекав на ОСОБА_1. Однак, без жодних пояснень, не вручивши жодних документів про тимчасове вилучення, автомобіль було вилучено та доставлено на територію Володимирецького відділення поліції. На неодноразові усні звернення позивача щодо повернення тимчасово вилученого автомобіля марки «MITSUBISHI- К60Т» , державний номерний знак НОМЕР_1, позивач отримував відповідь, що тривають слідчі дії.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма поширюється також і на діяльність працівників Національної поліції України, які у відповідності до ст.ст.6, 7 Закону України «Про Національну поліцію» в своїй діяльності керуються принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Таким чином, будь-які дії працівників структурних підрозділів Національної поліції, в т.ч. дії, повязані із затриманням та вилученням майна громадян, повинні вчинятись у відповідності до підстав та порядку, визначених Конституцію та законами України.

В той же час, при вилученні майна позивача ОСОБА_1 такі вимоги не дотримані.

Так, як вбачається зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Аналогічна гарантія непорушності права власності міститься також і в ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналіз норм вказаного законодавства засвідчує, що право власності є непорушним і втручання держави у володіння, користування та розпорядження власника своїм майном допускається виключно у випадках та з метою, що передбачені законом, при цьому таке втручання за своїм змістом та тривалістю має бути пропорційним меті, для досягнення якої здійснюється таке втручання.

Подібна позиція відображена також і в судовій практиці ЄСПЛ, зокрема в справах «Стретч проти Сполученого Королівства» (24.06.2003 року), «Спорронг і Леннрот проти Швеції» (23.09.1982 року), «Гаші проти Хорватії» (13.12.2007 року), визначено критерії оцінки сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме:

чи вважається втручання законним;

чи має воно суспільний, публічний інтерес;

чи вважається такий захід пропорційним до визначених цілей.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності розглядається як порушення ст.1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави, повязаними з утручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Поняття «справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення між поставленою метою та засобами, які при цьому використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, ЄСПЛ визнає за державою достатньо широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не грунтується на розумних підставах.

При цьому, ЄСПЛ звертає увагу на недопустимість надмірно тривалого порушення прав володільця майна, якщо це не обумовлено достатнім суспільним інтересом.

За змістом чинного законодавства України вилучення майна фізичних осіб за відсутності судового рішення, може здійснюватись як засіб забезпечення кримінального провадження (арешт або тимчасове вилучення майна за правилами гл. 15-17 КПК України), а також в межах притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку і строки, визначені ст.ст.256, 260, 264, 267 КУпАП, ст.490-494, 511 МК України.

В той же час, жоден із вказаних порядків не був дотриманий відповідачем при вилученні майна ОСОБА_1 саме при вилученні автомобіля марки «MITSUBISHI L-200» , державний номерний знак НОМЕР_1..

У листі - відповіді від 30.06.2017 р. №3214/216/01-17, відповідач повідомляє, що в с. Хиночі Володимирецького району, було виявлено транспортний засіб марки «MITSUBISHI- К60Т» , державний номерний знак НОМЕР_1., під час огляду якого виникли підозри, щодо перебування даного автомобіля поза митним контролем. В ході розгляду даних матеріалів було встановлено, що даний транспортний засіб знаходиться в митному режимі на території України без порушень Митного кодексу України та КУпАП, а співвласником є ОСОБА_1 Транспортний засіб підлягає поверненню співвласнику.

Як зазначено у ст.. 265-2 КУпАП, про тимчасове затримання транспортного засобу робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Однак дані вимоги закону відповідачем також порушені. Ні протоколів про вилучення майна, ні рішення суду про конфіскацію транспортного засобу, відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вказаному обовязку, відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про законність його дій у даному випадку та наявність законних підстав для вилучення майна позивача ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вилучення майна позивача ОСОБА_1 проведено без дотримання встановлених чинним законодавством норм і правил, у звязку з чим утримання майна є незаконним та порушує права позивача. Наведене є підставою для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.17-18, 71, 160-162 КАС України, ст..ст. 265, 265-2 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора з дорожнього нагляду Володимирецького ВП Варашського ВП УГНП в Рівненській області Крук В.О. по вилученню та утриманні автомобіля марки «MITSUBISHI- К60Т» , державний номерний знак НОМЕР_1., вилученого у ОСОБА_1 - незаконними.

Зобовязати інспектора з дорожнього нагляду Володимирецького ВП Варашського ВП УГНП в Рівненській області Крук В.О. повернути ОСОБА_1 автомобіль марки «MITSUBISHI- К60Т» , державний номерний знак НОМЕР_1..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Котик Л.О.