Справа № 803/714/17
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуСправа № 803/714/17

Волинський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - судді Ксензюка А.Я., суддів Димарчук Т.М., Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна фіскальна служба України, про визнання незаконним та скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна фіскальна служба України, про визнання незаконним та скасування рішення від 28 квітня 2017 року за №5929/С/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та зобовязання повторно розглянути подані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, та Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року №957, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій

Представник третьої особи Державної фіскальної служби України у поданому письмовому запереченні від 22 червня 2017 року предявлені позовні вимоги не визнала мотивуючи тим, що рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій прийняте у межах наданих повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки, згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статус учасника бойових дій може бути наданий, зокрема, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи. Зазначає, що позивач, як співробітник податкової міліції у званні майора податкової міліції, який обіймає посаду старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління Головного управління ДФС у Волинській області, на підставі наказів ДФС України перебував у відрядженні в Головному управлінні ДФС у Луганській області та Головному управлінні ДФС у Донецькій області, а отже службу у підрозділі оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції не проходив, що на думку третьої особи, свідчить про відсутність законодавчих підстав для визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій. Враховуючи наведене, просила в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник третьої особи Державної фіскальної служби України в судовому засіданні позову не визнала з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову, просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України в судове засідання представника не направила, хоча було належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.

Суд ухвалив розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення позивача та представника третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов частково з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах податкової міліції, обіймає посаду старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління Головного управління ДФС у Волинській області, має звання підполковник податкової міліції.

Відповідно до наказів Державної фіскальної служби України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 27 жовтня 2015 року №3462-о, від 27 листопада 2015 року №3751-о, від 08 грудня 2015 року №3902-о, від 25 січня 2016 року №104-о, від 19 лютого 2016 року №434-о, Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року №638-IV та з метою реалізації Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року №415ог, ОСОБА_1 було відряджено до Головного управління ДФС у Луганській області.

У подальшому, на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 27 січня 2016 року №27, від 15 лютого 2016 року №46, від 11 червня 2016 року №163дск, від 22 грудня 2016 року №358дск, наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 29 грудня 2015 року №0207, від 29 січня 2016 року №07, від 28 березня 2016 року №016 та від 02 грудня 2016 року №064, ОСОБА_1 є залученим до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та відрядженим в район її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією на території Донецької та Луганської областей.

Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10 лютого 2017 року №356/99-99-21-10-01-18з, виданою начальником Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення антитерористичної операції (м. Київ, м. Краматорськ, м. Словянськ) Державної фіскальної служби України полковником податкової міліції ОСОБА_3, підтверджується, що підполковник податкової міліції ОСОБА_1 дійсно в період з 05 листопада 2015 року по 06 березня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Крім того, із змісту довідки вбачається, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

17 лютого 2017 року ОСОБА_1 направив на адресу Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України заяву про надання статусу учасника бойових дій та матеріали, які підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції.

Листом від 28 квітня 2017 року №5929/С/99-99-04-04-01-14 «Про надання інформації» відповідач повідомив позивача про те, що Комісією прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в тому числі колишнім) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у звязку з чим було повернуто позивачу направлені до Комісії заяву та матеріали.

Як на підставу для відмови у наданні статусу учасника бойових дій відповідач посилається на те, що статус учасника бойових дій може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України, до яких позивач не належить.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 5 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач був залучений до підрозділу оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач відповідає вимогам статті 5 Закону №3551-ХІІ та брав участь в антитерористичній операції у підрозділах оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань, тому він належить до категорії осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Доказів зворотнього до матеріалів справи відповідачем та третьою особою не надано та судом під час розгляду справи не встановлено.

Крім того, підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій є довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10 лютого 2017 року №356/99-99-21-10-01-18з.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року №957 (далі Положення №957)

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №957 Комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Згідно із абзацом пятим пункту 2 розділу ІІ Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав.

Вичерпний перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій встановлений пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, а саме, у разі: відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази по справі, суд дійшов висновку, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року за №5929/С/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій не містить будь-яку передбачену пунктом 7 розділу ІІ Положення №957 підставу для відмови, а тому ОСОБА_1 безпідставно відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову..

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого рішення від 28 квітня 2017 року за №5929/С/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Приходячи до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, суд користуючись повноваженнями наданими частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить за межі позовних вимог, і приходить до переконання про захист порушених прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року за №5929/С/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та зобовязання Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року за №5929/С/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобовязати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.Я. Ксензюк

Судді Т.М. Димарчук

ОСОБА_4

Постанова в повному обсязі складена 04 липня 2017 року.