Справа № 821/289/17
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/289/17

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Южмормонтаж" звернулось до суду з позовом до ГУ ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 16.11.2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, рішення від 12.01.2017 р. № 000011302.

Свої позовні вимоги ПАТ "Южмормонтаж" обґрунтувало незаконністю спірних рішень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року позов задоволено. Скасовано спірні рішення.

В апеляційній скарзі ГУ ДФС у Херсонській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що податковим органом було проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "Южмормонтаж".

За результатами перевірки був складений акт від 27.09.2016 року № 21-22-14-01/14122468.

На підставі зазначеного акту складено податкові повідомлення-рішення від 16.11.2016 року:

- № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 1277184,0 грн.;

- № НОМЕР_2 про збільшення грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1073644,14 грн.;

- № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій на суму 510,0 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати;

- рішення від 12.01.2017 р. № 000011302 про застосування штрафних санкцій на суму 111,78 грн. за порушення абз. 9 ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

З матеріалів податкової перевірки позивача (акт перевірки) вбачається, що бухгалтерською, фінансовою та податковою документацією підтверджена зміна його (позивача) майнового стану (у бік збільшення - активи зросли) у звязку зі здійсненням господарських операцій з ТОВ Транслем, ТОВ В.Г.М., ТОВ Фірма Оріон-Компані, ТОВ Веларіс, ТОВ Шивада, ТОВ Домус Альянс.

Тобто, позивач оприбуткував отримані товари, частину з них використав у власній господарській діяльності, а частину реалізував іншим субєктам господарської діяльності.

Зазначені факти підтверджуються необхідними і достатніми, у відповідності з нормами Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, документами.

Вищенаведений факт встановлений як матеріалами податкової перевірки, так і в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Матеріали справи не містять доказів чи наведення гіпотетичних обставин вчинення податкових порушень безпосередньо позивачем.

Усі зауваження щодо первинної документації чи способу ведення господарської діяльності, складення звітності стосуються виключно вищенаведених контрагентів позивача.

Згідно сталої практики суду касаційної інстанції у публічно-правових відносинах податкова відповідальність є індивідуальна. Тобто, будь-яка особа не може відповідати за порушення своїх контрагентів.

Отже, помилки у заповненні товаро-транспортних накладних, при наявності іншої документації (видаткові, прибуткові, податкові накладні тощо), вкупі з наявністю змін майнового стану жодним чином не свідчать про безтоварність вищенаведених господарських операцій.

Окрім того, позивач оприбутковував придбаний товар і на підставі інших документів контрагентів - видаткові, податкові накладні тощо, а списання паливно-мастильних матеріалів не здійснював, так як доставка товару здійснювалася виключно його контрагентами.

Нормами цивільного законодавства (ЦК України) встановлено значну кількість способів здійснення господарської діяльності. Тобто, господарську діяльність можливо здійснювати власними силами або на підставі договірних відносин скористатися послугами інших субєктів господарської діяльності.

Податковий орган декларативно заявив, що відсутність власних засобів (складських приміщень, транспорту тощо) заважала контрагентам позивача займатися господарською діяльністю. Однак, жодним чином не пояснив чому контрагенти позивача не могли користуватися послугами оренди того ж самого транспорту, складських приміщень або персоналу або здійснення господарських операцій у відсутності перелічених активів було неможливим.

В акті перевірки зазначено, що матеріалами досудових розслідувань встановлені факти злочинної діяльності контрагентів позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в кримінальному судочинстві факти встановлюються виключно вироком суду, а не документами досудового слідства.

З матеріалів справи вбачається, що у вищенаведених контрагентів майновий стан у звязку зі здійсненням господарських операцій з позивачем теж змінився у бік збільшення. Позивач у повному обсязі розрахувався з контрагентами.

Факт змін майнового стану контрагентів податковий орган жодним чином не спростував.

За протиправні напрямки використання отриманих коштів контрагентами позивач відповідальності нести не може, доки не буде доказано його обізнаності про такі порушення. Матеріали справи не містять доказів такої обізнаності.

Окрім того, факт відсутності змін майнового стану (невідповідність бухгалтерської документації реальній наявності активів) можливо довести виключно проведенням інвентаризації.

Інвентаризацію активів позивача податковий орган не проводив.

Як вже було зазначено вище, усі доводи податкового органу ґрунтуються на начебто вчинених порушеннях контрагентів.

Тобто, доводи про порушення норм податкового законодавства саме позивачем є припущеннями.

Окрім того, оцінюючи подані сторонами докази та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд звертає увагу на таке.

Зобовязання за податком на прибуток та податком на додану вартість визначені податковим органом у звязку із не підтвердженням реальності здійснення позивачем господарських операцій з придбання товарів у ТОВ "Транслем" у листопаді 2013 року - лютому 2014 року, ТОВ "В.Г.М." у квітні - жовтні 2013 року, ТОВ "Кінг Компані" у квітні-травні 2014 року, ТОВ "Веларіс" (нова назва: ТОВ "ФІРМА ПОДІЛЛЯ-16") у серпні-жовтні 2014 року, ТОВ "Шивада" у листопаді 2015 року, ТОВ "Домус Альянс" (нова назва: ТОВ "Амінтранс") у серпні 2015 року.

До перевірки ПрАТ "Южмормонтаж" надані договори поставки товарів, накладні, податкові накладні, ТТН (перелік яких наведений в акті перевірки).

Згідно з умовами договорів, укладених ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" (Продавці) з ПрАТ "Южмормонтаж" (Покупець), приймання товару здійснюється Покупцем на складі Покупця. Доставка здійснюється транспортом Продавця.

Вказані операції відображені у бухгалтерському обліку ПрАТ "Южмормонтаж" бухгалтерськими проведеннями: Дт 20 - Кт 631, Дт 644 - Кт 631.

За даними бухгалтерського обліку (Дт 90 - Кт 20, Дт 79 - Кт 90) відображено списання на витрати собівартості використаних (реалізованих) товарів, задокументованих від ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс".

Крім того, ПрАТ "Южмормонтаж" відображений податковий кредит по зазначених взаємовідносинах.

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі.

Станом на 31.12.2014р. та 30.06.2016р. з TOB "В.Г.М.", TOB "Кінг Компані", TOB "Веларіс", TOB "Шивада", TOB "Домус Альянс" розрахунки за поставлений товар проведені у повному обсязі, заборгованість відсутня. Станом на 30.06.2016р. по pax. 631 з TOB "Транслем" рахується заборгованість у сумі 509061,76 грн.

Придбаний товар (змінні запасні частини до портальних кранів та інших механізмів) у повному обсязі використаний позивачем у господарській діяльності частково під час проведення ремонтних робіт, частково реалізований наступним покупцям.

Будь-яких зауважень до первинних бухгалтерських документів: видаткових, податкових накладних, щодо придбання та подальшої реалізації товару, а також щодо оплати вартості товару у податкового органу немає.

Разом із тим податковий орган вважає зазначені господарські операції позивача такими, що реально не відбулись у звязку із наступним.

ПрАТ "Южмормонтаж" до перевірки надані товарно-транспортні накладні, якими супроводжувалось перевезення товарів від постачальників TOB "Транслем", TOB "Кінг Компані", TOB "Веларіс", TOB "Шивада", TOB "Домус Альянс" на склади позивача.

ГУ ДФС у Херсонській області на запит отримано листом від 24.09.2016р. №31/5-1441-3422 від Територіального сервісного центру 1441 регіонального центру МВС України в Донецькій області інформацію про те, що згідно з комп'ютерною базою РИС ДАІ у Донецькій області та НАІС ДДАІ МВС України номери автомобілів, які вказані в товарно-транспортних накладних, не зареєстровані.

Відсутність ТТН на підтвердження поставки товару від TOB "В.Г.М." розцінена податковим органом як відсутність самої господарської операції із поставки товару.

Також в акті перевірки зазначено, що з інформації, що зберігається в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено, що за період з 01.01.2013р. по 28.02.2014р. TOB "Транслем", за період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р. TOB "В.Г.М.", за період з 01.04.2014р. по 31.05.2014р. TOB "Кінг Компані", за період з 01.08.2014р. по 31.10.2014р. TOB "Веларіс", за період з 01.01.2015р. по 31.11.2015р. TOB "Шивада", за період з 01.01.2015р. по 31.08.2015р. TOB "Домус Альянс" не здійснювало придбання у своїх постачальників товару, реалізацію якого відображено ПрАТ "Южмормонтаж" від зазначених підприємств.

Також, ГУ ДФС у Херсонській області отримано інформацію про те, що 17.05.2016р. під час проведення обшуків в рамках кримінального провадження від 09.11.2015р. співробітниками ГУ ДФС у Житомирській області припинено незаконну діяльність "конвертаційного центру", по якому вилучено значну кількість печаток СГД - учасників, серед яких і печатка підприємства "В.Г.М.". Місцезнаходження службових осіб вказаних підприємств - невідоме. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Житомирській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000036 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Перевіркою зроблено висновки, що не підтвердження факту придбання товару постачальниками позивача у своїх постачальників, а також недостовірність даних, які вказані в ТТН, свідчить про те, що транспортування та поставка товарів відТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" з місця навантаження до місця поставки (склад) позивача не здійснювалась, а тому господарські операції реально не відбулись.

Отже судом встановлено, що податкові зобовязання з податку на прибуток та ПДВ визначені позивачеві у звязку з неправомірністю формування витрат та податкового кредиту по податку на додану вартість за рахунок сум податку, сплачених контрагентам у складі ціни придбаних товарів та послуг. Оскільки, на думку податкового органу, товари фактично не поставлялися, а учасниками правочинів переслідувалась мета мінімізації податкових зобов'язань, тому формування витрат та податкового кредиту по ПДВ вчинено позивачем незаконно.

Згідно положення частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Для здійснення своєї господарської діяльності юридичні особи укладають договори, що за змістом є домовленістю, внаслідок якої виникають взаємні права і обов'язки. Укладення договорів купівлі-продажу, поставки товарів, надання послуг, в даному випадку, вже само по собі, є ознакою господарської діяльності.

Відповідно до частини 5 статті 203 Цивільного Кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) цієї вимоги є підставою недійсності правочину.

У той же час, Цивільний кодекс України статтею 215 визначає підстави для визнання правочину недійсним. Серед іншого, вказаною нормою передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину. Так, частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Крім того, поняття правочину, що порушує публічний порядок, розкрито у постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Пункт 18 даної Постанови передбачає перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 Цивільного кодексу України: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Таким чином, нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або законне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що, відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлена судом.

Відповідачем не надано суду доказів визнання правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами недійсними у судовому порядку, як і не обґрунтовано правової позиції, в чому саме полягає порушення публічного порядку сторонами у ході укладення та виконання спірних правочинів.

Як вбачається з Акта перевірки, на час проведення перевірки, а також станом на день розгляду справи відсутні будь-які докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій контрагентів позивача, повязаних із знищенням, пошкодженням майна, незаконним його заволодінням або повязаних із порушенням податкового законодавства.

Поряд із цим, з огляду на те, що відповідач стверджував про не реальність господарських операцій, здійснених позивачем та його контрагентами, судом досліджено питання щодо реальності отримання позивачем товарів з метою подальшого використання у власній господарській діяльності та встановлено таке.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За даними матеріалів справи, одним із основних видів діяльності позивача є ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, установлення та монтаж машин і устаткування, інші будівельно-монтажні роботи, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт.

У свою чергу, факт безпосереднього зв'язку витрат з господарською діяльністю платника податків може бути встановлено з урахуванням якісних характеристик наданих послуг, які б однозначно свідчили про призначення таких послуг для використання в господарській діяльності платника податків, відповідали б змісту цієї діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що придбані товари запасні частини до автокранів та супутні матеріали були використані позивачем у власній господарській діяльності.

Як встановлено судом, факти поставки позивачеві товарів підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку та в податковій звітності позивача; право на формування податкового кредиту по податку на додану вартість підтверджується податковими накладними.

Таким чином, враховуючи правочини, предметом яких є придбання товару, беручи до уваги наявність підтверджуючої документації щодо подальшого використання придбаних товарів у власній ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" підтверджуються необхідними документами, а зазначені вище товари були використані позивачем у власній господарській діяльності.

Також, судом встановлено, що на момент укладення правочинів та на день розгляду справи позивач є правоздатною особою і перебуває у якості зареєстрованої особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується випискою з такого реєстру.

В Акті перевірки та запереченнях відповідача немає посилань на те, що установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладення чи виконання правочинів.

На підтвердження своєї позиції відповідачем не надано, як того вимагають положення чинного законодавства України, доказів, які б свідчили про те, що документи, виписані на виконання договорів, були сфальсифікованими.

Щодо доводів податкового органу про не підтвердження факту придбання товару постачальниками позивача у своїх постачальників, а також недостовірність даних, які вказані в ТТН, суд зазначає наступне.

Позивач придбав товари у своїх контрагенів протягом наступних періодів: у ТОВ "Транслем" у листопаді 2013 року - лютому 2014 року, ТОВ "В.Г.М." у квітні - жовтні 2013 року, ТОВ "Кінг Компані" у квітні-травні 2014 року, ТОВ "Веларіс" у серпні-жовтні 2014 року, ТОВ "Шивада" у листопаді 2015 року, ТОВ "Домус Альянс" у серпні 2015 року.

Податковий орган проаналізував господарську діяльність контрагентів позивача із придбання реалізованих товарів за такий період: з 01.01.2013р. по 28.02.2014р. TOB "Транслем", за період з 01.01.2013р. по 31.10.2013р. TOB "В.Г.М.", за період з 01.04.2014р. по 31.05.2014р. TOB "Кінг Компані", за період з 01.08.2014р. по 31.10.2014р. TOB "Веларіс", за період з 01.01.2015р. по 31.11.2015р. TOB "Шивада", за період з 01.01.2015р. по 31.08.2015р. TOB "Домус Альянс".

Разом із тим, суд критично ставиться до висновків податкового органу про неможливість придбання реалізованого товару постачальниками позивача у періоди, що передували тим, що були перевірені, оскільки поставлений товар запасні частини до портальних кранів, кранів та інших межанізмів, не є товаром, що швидко псується та може зберігатись протягом тривалого часу.

Також суд встановив, що усі договори поставки позивача, укладені із ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" містять положення про поставку товару продавцем на склад покупця. Тобто, ПрАТ "Южмормонтаж" не брало участі у переміщенні товарів від продавців до власного складу та не може нести відповідальність через можливі помилки, допущені під час оформлення ТТН.

За актом перевірки відповідач стверджує про порушення заповнення товарно-транспортних накладних як одну із підстав визнання угод такими, що реально не відбулись та не визнання податкового кредиту та витрат по операціям з придбання ТМЦ у ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс". Проте, суд не приймає до уваги вказаний аргумент, як доказ не передачі продукції взагалі, оскільки вважає, що помилки у оформленні ТТН не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Суд зауважує, що первинні документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

Позивачем в ході перевірки надано відповідачу всі первинні документи, якими підтверджується виконання господарських операцій по спірним угодам, зокрема договори, податкові та видаткові накладні, які мають всі необхідні реквізити первинного документу бухгалтерського обліку, обов'язковість яких встановлена ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні" та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88 від 24.05.1995р. Суд вважає, що наявність порушень в заповненні ТТН не може бути підставою для невключення до складу витрат вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей та невключення до податкового кредиту сум ПДВ відповідно до господарських операцій, які відбулись. Правилами ведення податкового обліку не передбачено обов'язковості ведення і зберігання ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом для підтвердження обставин щодо правомірності включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту по придбаним позивачем товарам. Наявність порушень в заповненні ТТН може свідчити лише про факт порушення правил перевезення автомобільним транспортом, що не пов'язане з дотриманням вимог податкового законодавства.

Порушення 09.11.2015 р. кримінального провадження за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, в рамках якого 17.05.2016 р. під час обшуку була вилучена печатка ТОВ "В.Г.М." також не приймається судом як доказ відсутності господарської операції позивача із цим контрагентом, оскільки сама господарська операція відбулась протягом квітня-жовтня 2013 року, тобто за два роки до порушення кримінального провадження та за три роки до проведення обшуку. Крім того, суду не надано жодних доказів причетності посадових осіб ТОВ "В.Г.М." до вчинення вказаного злочину: відсутні обвинувальні висновки, кримінальні справи, вироки щодо вказаних обставин.

Також, ГУ ДФС у Херсонській області отримано інформацію про те, що під час проведення обшуків в рамках кримінального провадження від 09.11.2015р. співробітниками ГУ ДФС у Житомирській області припинено незаконну діяльність "конвертаційного центру", по якому вилучено значну кількість печаток СГД - учасників, серед яких і печатка підприємства "В.Г.М.". Місцезнаходження службових осіб вказаних підприємств - невідоме. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Житомирській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000036 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України.

Також суд відмічає непослідовність висновків податкового органу.

На ст. 22 та 24 Акта перевірки податковий орган прийшов до висновку, що первинні бухгалтерські документи складені за результатами господарських операцій позивача із ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс" за період серпень, листопад 2015 року не мають сили первинних документів.

Проте, незважаючи на даний висновок, на ст. 38 Акту перевірки зазначено про відсутність завищення або заниження витрат ПрАТ "Южмормонтаж" за період з 01.01.2015р. по 30.06.2016р. (тобто за період, коли у складі витрат відображені витрати по господарським операціям із ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс").

Разом із тим, визнаючи вказані витрати, податковий орган на ст. 36 Акту перевірки приходить до суперечливого висновку про безоплатне отримання позивачем товарів на суму, що відповідає витратам, сплаченим ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс".

Дані обставини податковий орган жодним чином не пояснив.

Відтак, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як субєкт владних повноважень, на якого покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків Акта перевірки щодо визначення зобовязань із податку на прибуток та ПДВ, суд дійшов висновку, що правочини, укладені позивачем з ТОВ "Транслем", ТОВ "В.Г.М.", ТОВ "Кінг Компані", ТОВ "Веларіс", ТОВ "Шивада", ТОВ "Домус Альянс", відповідають нормам чинного законодавства України, фактичні обставини обєктивно засвідчують здійснення дослідженої судом господарської діяльності позивача із вказаними підприємствами, що підтверджуються первинними бухгалтерськими документами та податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, суд задовольняє позов в частині скасування ППР від 16.11.2016 р. № НОМЕР_1 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств та № НОМЕР_2 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Щодо законності ППР від 16.11.2016 р. № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій на суму 510,0 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати, суд зазначає наступне.

На ст. 52 Акту перевірки зазначено, що вибірковою перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено не вірне відображення відомостей про фізичних осіб. У податкових розрахунках ПрАТ "Южмормонтаж" не вірно відображено реєстраційний номер облікової картки платника податків: 1-4 квартали 2013 року (податковий номер НОМЕР_4, ознака доходу 101); 1-4 квартали 2014 року (податковий номер НОМЕР_4, ознака доходу 101); 1-2 квартали 2015 року (податковий номер НОМЕР_4, ознака доходу 101); 1 квартал 2015 року (податковий номер НОМЕР_5, ознака доходу 157). На порушення вимог пп."б" п. 176.2 ст.176 ПК України, Порядку заповнення та подання агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, ПрАТ "Южмормонтаж" відображено недостовірні відомості про фізичних осіб у Податкових розрахунках за 1-4 квартали 2013, 1-4 квартали 2014 року, 1-2 квартали 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий номер НОМЕР_4 відображений підприємством правильно, оскільки належав його працівнику ОСОБА_1, який помер 04.06.2015р.

Відповідно до п. 2 ч. 4 Наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами" у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Враховуючи, що штрафна санкція податковим повідомленням-рішення може бути застосована до платника податків виключно за порушення ним певних норм податкового законодавства, а податковий орган не зміг пояснити у чому полягає порушення позивачем вимог пп."б" п. 176.2 ст.176 ПК України, яке стало причиною застосування штрафних санкцій, суд дійшов висновку про незаконність спірного ППР від 16.11.2016 р. № НОМЕР_3 та скасовує його повністю.

Щодо правомірності рішення від 12.01.2017 р. № 000011302 про застосування штрафних санкцій на суму 111,78 грн. за порушення абз. 9 ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", суд зазначає наступне.

На ст. 62 Акту перевірки зазначено, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з 1 січня 2015 року на суми додаткової бази нарахування єдиного внеску, встановлено, ПрАТ "Южмормонтаж" за січень 2015 року не визначено додаткову базу нарахування єдиного внеску, із суми заробітної плати, яка не перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата, у сумі 1451,03 грн., у результаті чого своєчасно не нараховано єдиного внеску у сумі 558,93 грн.

Сума своєчасно не нарахованого єдиного внеску 558,93 грн. платником самостійно донарахована та відображена в Звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за лютий 2015 року.

Отже, на думку податкового органу, на порушення абз.9 ч.5 ст.8 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", із змінами та доповненнями, ПрАТ "Южмормонтаж" своєчасно не нараховано єдиного внеску за січень 2015 року у сумі 558,93 грн., що стало підставою для застосування штрафних санкцій та прийняття спірного ППР.

Станом на 05.03.2015 року Державною фіскальною службою України Роз'ясненнями від 05.03.15 р. повідомлено про невнесення змін до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та наведено приклад формування показників звіту. Таким чином позивач своєчасно нарахував ЄСВ за січень 2015 року, але не зміг з об'єктивних причин (відсутність програмного забезпечення з боку держави) відобразити дані у звіті за січень 2015р. У звіті ЄСВ за лютий 2015 року сума 558,93 грн. була відображена як донарахована за січень.

За таких обставин, враховуючи розяснення ДФС України від 05 березня 2015 року "Приклад формування показників звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", де підтверджено, що станом на 05.03.2015 року не внесено відповідних змін до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013р. № 454, суд дійшов висновку про відсутність порушень ПрАТ "Южмормонтаж" щодо несвоєчасного відображення ЄСВ за січень 2015 року, оскільки це було зумовлено відсутністю програмного забезпечення та не залежало від позивача. Тому суд задовольняє позов у цій частині та скасовує ППР від 12.01.2017 р. № 000011302.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Южмормонтаж" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 16.11.2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, рішення від 12.01.2017 р. № 000011302 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_2/

Судді /ОСОБА_3/

/ОСОБА_4/