Справа № 473/997/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 473/997/17

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Лузан Л.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправним рішення від 28.02.2017 року за № 5 про відмову призначити пенсію за віком на пільгових умовах та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, в зв`язку з чим має право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку.

Проте, при зверненні позивача до відповідача з приводу призначення йому пенсії на пільгових умовах, останній отримав відмову через відсутність первинних документів, які підтверджують факт його роботи в зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

Разом з тим, статус позивача як особи, яка є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, та надає йому право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, ст.55, підтверджується посвідченням, виданим 06.04.1993 року Миколаївською обласною державною адміністрацією.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на правомірність дій відповідача при прийнятті спірного рішення, оскільки останній керувався Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Миколаївської області від 28.02.2017 року за № 5. Зобов`язано Вознесенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з таким судовим рішенням Вознесенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області звернулось до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідно до вимог пп.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 , 06.04.1993 року Миколаївською обласною державною адміністрацією було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. (категорія 2), серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Також, в матеріалах справи наявна копія довідки від 04.01.1993 року за № 27/05, посвідченої Департаментом соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, з якої вбачається, що позивач з 18.04.1987 року по 18.05.1987 року перебував у відрядженні на роботі з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (с. Копачі), відповідно до посвідчення про відрядження № 83 від 16.04.1987 року, з оплатою праці в подвійному розмірі від встановленої тарифної ставки (а.с. 9).

Відповідно до вимог ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачені пільги для обумовленої категорії громадян, перелік яких та підстави надання залежать від категорії, до якої вони належать.

Зокрема, відповідно до вимог ст.55 зазначеного закону пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого вимогами ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років.

Призначення та виплата пенсії проводиться відповідно до положень вищевказаних законів на підставі документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 року №1566/11846.

Згідно обумовленого Порядку для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, зокрема, для ліквідаторів надаються: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом з тим, відповідно до вимог п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 501 від 25.08.1992 року (в редакції на час видачі позивачу посвідчення), зазначені посвідчення видавались на підставі одного з таких документів:

- посвідчення про відрядження в зону відчуження;

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (з зазначенням кількості днів і населеного пункту);

- військового квитка і довідки командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження;

- рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь - яких роботах за певний період, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки.

Зазначене узгоджується з положеннями ст.15, ч.3 ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, виходячи з вищевикладеного, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом України у постановах від 21.11.2006 року, 04.09.2015 року (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а).

В матеріалах справи міститься копія такого посвідчення позивача, що надає йому статус особи, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отже, надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів вважає, що відповідач не надав належних доказів щодо правомірності своїх дій.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог ст. 55 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія
Суддя: Н.В. Вербицька
Суддя: А.В. Крусян