Справа № 766/4617/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/4617/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Ігнатенко О.Й.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Федусика А.Г.,

- ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 травня 2017 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, про зобов'язання вчинити дії, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні (далі УПФ України в м. Херсоні, відповідач) ,в якому просить: зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 21 липня 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013-2015 роки, відповідно до ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції розглянув вищевказану справу в порядку скороченого провадження відповідно до ст.183-2 ч.2.

04 липня 2017 року Одеським апеляційним адміністративним судом прийнято ухвалу щодо заміни відповідача по справі на правонаступника, а саме Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні, про зобов'язання вчинити дії, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вказана постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У звязку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15 травня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

07.04.2017 року відповідач надав заперечення, де просив замінити його належним відповідачем, посилаючись на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні та управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі реорганізовані шляхом злиття у Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області.

13.04.2017 року на адресу позивача було направлено заперечення відповідача та одночасно роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановив, що ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом не до тієї особи, яка повинна відповідати за даним адміністративним позовом, у звязку з цим суд може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Позивач отримав зазначене повідомлення 03.05.2017 року, проте воно залишене ним без реагування.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом з огляду на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988, управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні та управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі реорганізовані шляхом злиття у Херсонське об'єднанне управління Пенсійного фонду України Херсонської області, не здійснивши при цьому процесуальних дій щодо заміни відповідача на належного.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводами ОСОБА_2 в апеляційній скарзі є те, що відповідно п. 6 ст. 183-2 КАС України, судом першої інстанції у своєму рішення взагалі не наведено предмету адміністративного позову; положень закону, якими суд керувався при винесені рішення; висновків суду про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову з посиланням на досліджені судом докази. Суд першої інстанції відмовив у позові, як такому, що заявлений до неналежного відповідача, але на момент подачі позову існували спірні правовідносини між ОСОБА_2 та Управлінням Пенсійного фонду України у м. Херсоні, що вбачається із протоколу № 125 від 22 серпня 2016 року та листа від 01 березня 2017 року, з огляду на це і позов було подано до належної особи. Також судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин норм, передбачених ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

При цьому, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції справу було розглянуто в порядку скороченого провадження відповідно до ст.183-2 ч.2, крім цього взагалі не наведено жодного обґрунтування прийняття рішення щодо відмови у позові, як такому, що заявлений до неналежного відповідача, хоча суд мав всі підстави та повноваження для заміни сторони з Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні на іі правонаступника - Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи питання щодо призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) судом апеляційної інстанції встановлено, що ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) передбачає, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_2 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

З матеріалів справи вбачається що, ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, матеріалами справи підтверджується , що після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Пенсія за віком призначається згідно ст.ст. 27-29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Для її призначення застосовується порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, що визначений нормою ст. 40 вищенаведеного Закону.

Стаття 40 Закону № 1058-ІV передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Колегія суддів вважає, що згідно вказаної норми відповідач мав призначити ОСОБА_2 пенсію за віком та обрахувати її розмір за формулою, визначеною вищевказаною нормою, застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення, 21 липня 2016 року, за призначенням пенсії, а саме за 2013, 2014 ,2015 роки

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у подібних спірних правовідносинах, виклавши її у постановах від 31 березня 2015 року справа № 21-612а14, номер в ЄДРСР 43721149; від 29 листопада 2016 року по справі № 3/406-3/265а номер в ЄДРСР 63659649.

Згідно ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при винесенні рішення неповністю зясував обставини справи, порушив норми матеріального права, тому відповідно до ст. 202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частини десятої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 183-2, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 травня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні задовольнити.

Зобовязати Херсонське обєднане управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 21 липня 2016 року із застосуванням середньої заробітної плати працівникам, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013-2015 роки, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам і є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В.Яковлєв