Справа № 642/2886/17
Суддя: Грінчук О. П.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/2886/17
Провадження № 2-а /642/315/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнаннядій та бездіяльності протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати відповідача вчинити певні дії, вказуючи, що, позивач, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 21.04.1982 по 23.06.1984 року, в тому числі у складі діючої армії під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан.У 1983 році позивач отримав поранення (контузію головного мозку), пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА) де велись бойові дії, внаслідок, чого в подальшому отримав інвалідність. Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА №104502 від 31.07.2015 року позивачу була встановлена II група інвалідності з 01.08.2015 року. 15.03.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Харківського обласного військового із заявою та відповідними документами стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, поранення, контузії та захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Листом від 24.03.2016 року №559/ВСЗ відповідач надав відповідь на заяву позивача, в якій зазначив, що відповідно до пункту 17 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975: "особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби". Отже, підстав для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги і направлення його на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 не має. Постановою Харківського окружного адміністративного Суду по справ №820/2225/16 позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно розглянути заяву позивача від 15.03.2016 року про виплату одноразової грошової допомоги. Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 15.03.2016р. ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомило, що при подачі заяви від 15.03.2016р. ОСОБА_1 не було надано документ про обставини поранення. ХОВК також повідомив, що після надання документа про обставини поранення ОСОБА_1 то висновок буде складено ІНФОРМАЦІЯ_3 та надісланий на адресу Міністерства оборони України. 15.05.2017р. ОСОБА_1 повторно звернувся на адресу ХОВК с заявою та всіма передбаченими документами, щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, серед яких був документ про обставини поранення. Але ХОВК листом від 25.05.2017р. повідомило позивача, що висновок не складено, оскільки ОСОБА_1 нібито не надано документ про обставини поранення. Позивач вважає, що дана відповідь є протиправною бездіяльністю та протиправними діями ОСОБА_2 , а тому звернувся до суду із вказаним позовом.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову зазначив, що просив закрити справу, оскільки Харківським окружним адміністративним Судом вже було прийнто рішення з данного спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан.

25 грудня 2012р. Центрально Військово лікарською комісією Міністерства оборони України по встановлення причинного звязку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв встанволено, що поранення (котузія) та захворювання ОСОБА_1 , так повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки МСЕК Серія 12 ААА від 31.07.2015 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності з 01.08.2015 року з причини поранення (котузія) та захворювання повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії

15.05.2017р. ОСОБА_1 повторно звернувся с заявою про виплату одноразової грошової допомоги до ХОВК з усіма передбаченими документами при цьому надав довідку МСЕК Серія 12 ААА від 31.07.2015 року, як підставу свого права на одноразову грошову допомогу.

Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі змістом статей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пп.4 п. 2 ст.16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Як вже зазначалось позивачу встановлена ІІ група інваліда війни з 01.08.2015 року з причини поранення, контузія та захворювання пов`язаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Механізм призначення одноразової грошової допомоги здійснюється у Порядку затвердженим постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. (надалі Порядок 975)

Згідно п. 13 Порядку №975 у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів керівник відповідача мав подати розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству Оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в. п. п. 10 і 11 цього Порядку.

До суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви до Харківського обласного військового комісаріату.

Як вбачається з листа ХОВК від 25.05.2017р. та заперечення ХОВК то висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу не складався та на адресу розпорядника бюджетних коштів (Міністерства Оборони України) разом з документами позивача не надсилався, а від так з боку відповідача найявна протиправна бездіяльність.

Судом встановлено, що позивач отримав інвалідність з причин поранення (котузія) та захворювання повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем також було подано копію висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи про обставини поранення №2139-ая/12.

Так, відповідно до п. 21.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Відповідно до п. 21.5 Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії".

Відповідно до п. 21.8. Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 (z0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово- облікові документи).

Відповідно до п. 21.21. Положення № 402 за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців-учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово- медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально- профілактичному закладі).

Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Судом встановлено, що саме в такому порядку встановлювався причинний зв`язок отримання позивачем поранення, тому посилання відповідача на відсутність серед документів поданих для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, довідки про причини та обставини поранення є безпідставними, необґрунтованими та протиправними.

Таким чином позивач надав в повному обсязі необхідну медичну документацію, яка підтверджує, що поранення, контузія, захворювання були ним отримані і пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Крім того, згідно приписів п. 4.7 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого чинним наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 20.10.2014 року за № 1294/26070 - у разі настання інвалідності подаються такі документи документ про обставини поранення - копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження - надається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

При цьому у суду відсутні сумніви в обґрунтованості та наявності повноважень Центральної ВЛК Міністерства оборони України на проведення засідання та надання протоколу засідання по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України про те, що позивачем отримані поранення, захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

На підставі вищевикладеного, суд вважає безпідставними посилання відповідача, що позивачем не надано документів про обставини поранення.

Суд зазначає, що представником відповідача не надано будь - яких доказів на підтвердження того, що керівником Харківського обласного військового комісаріату було дотримано процедуру, визначену у п. 13 вказаного Порядку.

Також Суд вважає за необхідним зазанчити, що позивач звертався до Суду з даним позовом, щодо бездіяльності відповідача, яка відбулася після звернення позивача від 15.05.2017р., а Харківський окружний адміністративний Суд розглядав справу з приводу бездіяльності ХОВК, яка відбулася після звернення позивача 15.03.2016р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому суд відхиляє доводи та вимогу відповідача про закриття справи.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача, є зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядком затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги".

Згідно з приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених відповідним законом.

"У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Крім того, позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п.4 ч.1 ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Згідно ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 159-163, 167, 186, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 , яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги …» та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р.
Зобов`язати ОСОБА_2 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: