Справа № 804/7735/16
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Київ К/800/14254/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Норіус Компані" до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Норіус Компані" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" від 29.12.2015 року № 285/1 про визнання нікчемним Договору застави майнових прав від 01.09.2014 року б/н, який було укладено між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Норіус Компані".

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Норіус Компані" були задоволені. Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенко В.І., від 29.12.2015 року № 285/1 "Про визнання правочину нікчемним" про визнання нікчемним Договору застави майнових прав б/н від 01.09.2014 року, який було укладено між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Норіус Компані".

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенко В.І., не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 року та постановити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Норіус Компані" у задоволені позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.09.2014 року між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Норіус Компані" було укладено Договір б/н про надання послуг, відповідно до умов якого ТОВ "Норіус Компані", як виконавець зобов'язалось надати ПАТ "Банк Камбіо", як замовнику юридичні послуги та здійснити інші дії, направлені на стягнення заборгованості з юридичних осіб, які є боржниками ПАТ "Банк Камбіо" та/або їх поручителів за кредитними договорами, перелік яких було наведено у Додатку № 1 даного Договору. В свою чергу, відповідач зобов'язався оплатити послуги, надані позивачем та відшкодувати витрати згідно умов, встановлених Договором.

З метою забезпечення належного та своєчасного виконання ПАТ "Банк Камбіо" умов Договору про надання послуг б/н від 01.09.2014 року між позивачем та відповідачем 01.09.2014 року було укладено Договір застави майнових прав, згідно умов якого, відповідач передав у заставу позивачу усі свої майнові права за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Банк Камбіо" та юридичними особами-боржниками, перелік яких визначено Додатком № 1 вказаного Договору. Про обтяження майнових прав ПАТ "Банк Камбіо" було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 31.03.2015 року за № 15284357.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 року № 782 "Про віднесення ПАТ "Банк Камбіо" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04.12.2014 року № 140 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо", згідно з яким з 05.12.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Ю.М. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Камбіо" запроваджено строком на три місяці з 05.12.2014 року по 04.03.2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 160 з 25.12.2014 року відсторонено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Ю.М.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 161 з 25.12.2014 року уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка В.І.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 року № 144 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 46 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка В.І. строком на 1 рік з 02.03.2015 року до 01.03.2016 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 212 від 22.02.2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" на два роки до 01.03.2018 року включно.

Частиною 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України „Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідач листом від 30.12.2015 року повідомив позивачу про те, що Договір застави майнових прав від 01.09.2014 року б/н, укладений між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Норіус Компані" є нікчемним відповідно до пункту 5 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" № 285/1 від 29.12.2015 року "Про визнання правочину нікчемним", керуючись приписами пункту 5 частини 3 статті 38 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемним Договір застави майнових прав б/н від 01.09.2014 року, укладений між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Норіус Компані", оскільки ПАТ "Банк Камбіо" було прийнято на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенком В.І. не визначено конкретні підстави для нікчемності Договору застави майнових прав від 01.09.2014 року б/н, укладеного між позивачем та відповідачем, не зазначено обставин, які свідчать про нікчемність правочину та не наведено ознак нікчемності правочину.

Загальні підстави для визнання правочину недійсним встановлені ст. 215 Цивільного Кодексу України, якими є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, підставами для визнання правочину недійсним є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи зазначені норми цивільного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те що , Договір застави майнових прав укладений між позивачем та відповідачем з дотриманням передбачених законом вимог на його укладання, за взаємною згодою сторін та за відсутності законодавчих заборон на укладення такої угоди. Судове рішення про визнання недійсним Договору застави майнових прав від 01.09.2014 б/н року відсутнє.

Згідно із частиною 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку договорів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Договір застави майнових прав укладено між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Норіус Компані" в забезпечення виконання зобов'язань банку за договором про надання послуг від 01.09.2014 року.

Згідно із частиною 1 статті 574 Цивільного кодексу України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про заставу", заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Таким чином, закон не встановлює вичерпного переліку договорів, на підставі яких виникають заставні відносини; застава, як вид забезпечення виконання зобов'язання, може виникнути на підставі різних видів договорів.

Статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", якою визначено види діяльності банку, передбачено, що банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.

Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Згідно із частиною 10 статті 47 Закону "Про банки і банківську діяльність", банк має право вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності.

Статтею 48 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено виключний перелік обмежень щодо діяльності банку, відповідно до якого банкам забороняється здійснювати ризикову діяльність, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, забороняється діяльність у сфері матеріального виробництва, торгівлі (за винятком реалізації пам'ятних, ювілейних і інвестиційних монет) та страхування, крім виконання функцій страхового посередника. Спеціалізованим банкам (за винятком ощадного) забороняється залучати вклади (депозити) від фізичних осіб в обсягах, що перевищують 5 відсотків капіталу банку.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, діяльність банків не обмежена лише здійсненням кредитної діяльності, а законом не встановлено обмежень або прямої заборони на укладення банками договорів про отримання послуг та договорів застави в забезпечення виконання своїх зобов'язань за такими договорами.

Крім того, статтею 586 Цивільного кодексу України передбачено право заставодавця користуватися предметом застави відповідно до його призначення, а згідно з частиною 4 зазначеної статті заставодержатель має право користуватися переданим йому предметом застави лише у випадках, встановлених договором.

Згідно із частиною 1 статті 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі ліквідації юридичної особи - заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Таким чином, як свідчать положення закону та умови спірного договору, предмет застави за спірним договором залишається у володінні і користуванні заставодавця, а заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання.

Вірними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач, укладаючи договір застави майнових прав, не відмовлявся від належних йому майнових прав, оскільки такі майнові права залишались у його користуванні та володінні, а лише передав їх у забезпечення позивачу у разі порушення ним зобов'язань за основним договором надання послуг.

З огляду на викладене, договір застави майнових прав б/н від 01.09.2014 року не може вважатися нікчемним на підставі пункту 5 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки укладення договорів застави в забезпечення виконання зобов'язань за договорами про надання послуг не суперечить закону. За спірним договором у банку не виникло додаткових грошових зобов'язань при вже існуючому зобов'язанні здійснити оплату послуг позивача як виконавця за договором про надання послуг від 01.09.2014 року. При цьому, обставини порушення порядку здійснення кредитних операцій при укладенні Договору застави майнових прав від 01.09.2014 року в оскарженому наказі не зазначено, як і посилання на відповідний нормативно-правовий акт, яким такий порядок встановлено.

Окрім того, у результаті оскарження ПАТ "Банк Камбіо" договору застави майнових прав у судовому порядку, рішенням господарського суду м. Києва від 26.05.2016 року у справі № 910/129/16 було частково задоволено позовну заяву ПАТ "Банк Камбіо" визнано недійсним договір застави майнових прав від 01.09.2014 року, у задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 року у справі № 910/129/16 було задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Норіус Компані" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2016 р. у справі № 910/129/16, скасовано дане рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Банк Камбіо" та прийнято в цій частині нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016 року у справі № 910/129/16 було відмовлено у задоволенні касаційної скарги ПАТ "Банк Камбіо" та залишено постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 року у справі № 910/129/16 без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про помилковість застосування Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенко В.І. приписів пункту 5 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", наслідком чого стало винесення неправомірного наказу від 29.12.2015 року № 285/1 про визнання нікчемним Договору застави майнових прав б/н від 01.09.2014 року, який було укладено між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Норіус Компані".

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного суду України з приводу конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 10.0.2016 року № 9-у/2016 відкрите конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VІ зі змінами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є саме неможливість вирішення цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі, що розглядається, як в даному випадку, в порядку конституційного судочинства.

Отже, вірними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що факт відкриття конституційного провадження щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не зупиняє дію цього Закону, не є підставою для незастосування норм цього Закону до правовідносин, які є предметом судового спору, тому колегія суддів не вбачає правових підстав для зупинення провадження в справі.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій про те, що спір у даній справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки він не стосується банкрутства, а предметом даного позову є визнання протиправним та скасування наказу (рішення) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка В.І., який є суб'єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Норіус Компані" до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз