Справа № 816/214/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

816/214/17

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Буринського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за позовом Буринського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області до приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» в особі Буринської філії приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач має перед позивачем заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2, а тому відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України заборгованість повинна бути стягнута з відповідача на користь пенсійного фонду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, яка залишена ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» у 2016 році відповідно до підпункту 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України було платником єдиного податку четвертої групи (сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробника за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 %), а тому не повинно відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів «б» - «з» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, суди виходили з того, що відповідно до Положення про Буринську філію приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» філія не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом вказаного товариства та здійснює частину регіональних функцій юридичною особи.

Буринське об’єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що підпункт 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України не дає підстав для розширеного тлумачення поняття платника такого податку за рахунок його філій, що не є юридичними особами. Буринська філія приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» не зареєстрована платником єдиного податку четвертої групи і не може бути платником цього податку в силу приписів статті 291 глави І розділу XIV Податкового кодексу України.

Також відповідач посилається на те, що висновок судів про те, що якщо головна організація – приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» є платником єдиного податку четвертої групи, то і на її структурні підрозділи поширюється таке право, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Жодний нормативний акт не передбачає можливість такого поширення статусу платника відповідного виду податків від юридичної особи на її структурні підрозділи. Специфіка єдиного податку четвертої групи полягає в тому, що платниками цього податку можуть бути виключно юридичні особи.

Проте із вказаними доводами позивача погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Статтею 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Буринського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за позовом Буринського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області до приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» в особі Буринської філії приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець