Справа № 227/4699/16-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 червня 2017 року м. Київ К/800/20670/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» в особі виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» про визнання дій та рішення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії та рішення Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, визнати рішення Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14 листопада 2016 року № 3675 нечинним з часу прийняття, зобов'язати відповідача призначити, перерахувати та перевести з одного виду пенсії на інший пенсію на пільгових умовах з 16 вересня 2016 року відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням пільгового стажу роботи на шахті «Алмазна» ДП «Добропіллявугілля» з 1 лютого 1992 року по 31 березня 1997 року, в тому числі з 25 січня 1993 року по 30 листопада 1994 року на посаді заступника головного інженера шахти по підземному будівництву зайнятого 50% робочого часу на рік, що передбачено Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 коду КП 1010100г, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року, тривалістю 5 років 2 місяця.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2017 року, яка залишена ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Так, судами встановлено, що у період з 1 лютого 1992 року по 24 січня 1993 року позивач працював завідувачем гірськими роботами шахти ім. РККА ВО «Добропіллявугілля», у період з 25 січня 1993 року по 30 листопада 1994 року - працював заступником головного інженера по підземному будівництву шахти ім. РККА ВО «Добропіллявугілля», у період з 1 грудня 1994 року по 31 березня 1997 року - заступником директора по підземному будівництву шахти ім. РККА ВО «Добропіллявугілля», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1.

Рішенням від 14 листопада 2016 року №3675 відповідач відмовив позивачу у призначенні, перерахунку та переведенні з одного виду пенсії на інший, згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 30 років 1 місяць 11 днів, у тому числі за Списком № 1 3 роки 3 місяці 11 днів, до пільгового стажу відповідачем не зараховано період роботи на шахті «Алмазна» ДП «Добропіллявугілля» з 25 січня 1993 року по 30 листопада 1994 року на посаді заступника головного інженера шахти по підземному будівництву зайнятого 50% робочого часу на рік, що передбачено Списком № 1 розділу 1 Коду КП 1010100г, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року, оскільки згідно наказу Про підсумки атестації робочого місця за умовами праці №818 від 12 грудня 1994 року посада «заступника головного інженера шахти по підземному будівництву не проатестована.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що рішення управління Пенсійного фонду від 14 листопада 2016 року №3675, яким позивачу відмовлено у призначенні, перерахунку та переведенні з одного виду пенсії на інший згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є обґрунтованим та правомірним, оскільки посада «заступника головного інженера шахти по підземному будівництву» у період з 25 січня 1993 року по 30 листопада 1994 року не була проатестована на шахті «Алмазна» ДП «Добропіллявугілля» під час проведення на даному підприємстві атестації у 1994 році.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації, а тому атестація посади «заступника головного інженера шахти по підземному будівництву» не була проведена з вини керівника підприємства, у зв'язку з чим порушені права позивача підлягають поновленню.

Крім того, позивач посилається на те, що він має достатній вік, загальний трудовий стаж та пільговий стаж за Списком №1, що необхідно для призначення йому пенсії на пільгових умовах. Наявність необхідного стажу підтверджується іншими доказами, зокрема, архівними довідками, в яких містяться відомості про характер виконуваної роботи, зайнятість та умови роботи, довідками про заробітну плату та записами трудової книжки).

Проте із вказаними доводами позивача погодитись не можна з огляду на те, що згідно з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442, та Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, необхідною умовою для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», крім встановлення факту перебування на посаді або виконання робіт, що містяться у Списку № 1, є документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Враховуючи викладене, з огляду на не проведення атестації робочого місця позивача за умовами праці, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийшли до висновку про правомірність дій відповідача щодо незарахування позивачу пільгового стажу та відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-585а14 та від 16 вересня 2015 року у справі №21-1203а15.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» в особі виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» про визнання дій та рішення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець