Справа № 807/670/17
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2017 рокум. Ужгород№ 807/670/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Калинич Я.М.

за участі секретаря судового засідання Пирожук Н.П.

сторони в судове засідання не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Головного управленні ДФС у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою Головне управління ДФС у Закарпатській області (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), якою просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до провадження суду; 2. Розглянути справу без участі інспекції; 3. Винести судове рішення, яким стягнути суму податкового боргу з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (88000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» до місцевого бюджету у розмірі 1485,02 грн. (а.с.4-7).

Позовну заяву мотивовано тим, що за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 1485,02 грн., який є несплачений, а відтак позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Позивач, в судове засідання не зявився, проте пунктом 2 прохальної частини позовної заяви просив суд розгляд даної справи провести без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами (а.с.7).

Відповідач у судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Заперечення проти позову відповідачем суду не надано.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у звязку з існуванням на те обєктивних причин.

Відповідно до вимог статті 47 КАС України передбачено, що особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно частини 1 статті 41 КАС України встановлено, що у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 36 ПК України передбачено, що податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обовязок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

29 травня 2014 року, державним реєстратором Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за адресою: 88000, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, основним видом діяльності якого по КВЕД є 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Дані обставини справи підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9).

Згідно поданого позивачем розрахунку, станом на 24 березня 2017 року за відповідачем рахується податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб в загальному розмірі 1485,02 грн. (а.с.8).

Відповідно до підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України встановлено, що для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування субєкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 червня 2014 року відповідачем подано до позивача заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та обрано II групу із ставкою єдиного податку в розмірі 20 % до розміру мінімальної заробітної плати (а.с.12).

Згідно рішення Ужгородської міської ради № 556 від 20 липня 2012 року «Про зміни до рішення сесії міської ради VI скликання від 30 грудня 2011 року № 394» розмір ставки по обраному відповідачем виду діяльності складає 20 % (а.с.13).

З врахуванням вищенаведеної ставка єдиного податку становить 20 % до розміру мінімальної заробітної плати, встановлено станом на 01 січня 2014 року 243,60 грн. (1218,00 грн. х 20%) та станом на 01 січня 2015 року становить 243,60 грн. (1218,00 грн. х 20%).

Згідно вимог пункту 299.1 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація субєкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно зі статтею 293 Податкового Кодексу України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до статті 295 пунктів 295.1 та 295.2 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідачу за 2014 рік нараховано єдиний податок в сумі 974,40 грн. в період з вересня 2014 року по грудень 2014 року, однак останнім частково сплачено суму податку у розмірі 236,80 грн., несплаченою лишається сума податку у розмірі 737,60 грн. (за вересень 2014 року 6,80 грн., за жовтень-грудень 2014 року 730,80 грн.). Дані обставини справи підтверджуються обліковою карткою платника податку (а.с.10, 11).

Відповідачеві за 2015 рік нараховано єдиний податок в сумі 730,80 грн. за період із січня по березень 2015 року, однак відповідачем не погашено податок у повному обсязі. Дані обставини справи підтверджуються обліковою карткою платника податку (а.с.10, 11).

Відповідно до вимог пункту 300.1 статті 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до вимог цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

На підставі статті 129 ПК України відповідачу було проведено нарахування пені у розмірі 16,62 грн. по платежу 50 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб», яка залишається ним не сплаченою.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до вищенаведеного, позивачем прийнято податкову вимогу форми "Ф" за № 257-17 від 11 травня 2016 року, яку вручено останньому 27 травня 2016 року (а.с.14).

Згідно вимог статті 16 ПК України встановлено, що якою передбачені обовязки платника податків, одним із обовязків є обовязків сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового Кодексу України у разі якщо грошове зобовязання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у звязку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Заборгованість відповідача підтверджується також наявною в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.8), обліковою карткою платника податків (а.с.10, 11) та корінцем податкової вимоги (а.с.14).

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Зважаючи на вказані норми Податкового кодексу України, враховуючи обставини, встановлені судом, позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до вимог частини 4 статті 94 КАС України встановлено, що судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Головного управленні ДФС у Закарпатській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (88000, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) податковий борг у розмірі 1485,02 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят пять гривень 02 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

СуддяОСОБА_2