Справа № 461/2132/17
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2132/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Лялюк Є.Д.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 міської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування ухвали ОСОБА_7 міської ради, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 міської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування ухвали ОСОБА_7 міської ради. Свої вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обґрунтовують тим, що у власності громадянки ОСОБА_5 є земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0062 площею 0,1 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку за адресою ОСОБА_8, 13, вважають, що таким чином, ОСОБА_5 фактично використала своє право щодо безоплатного оформлення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Окрім того, позивачами в позовній заяві вказується, що останні звертались до ОСОБА_7 міської ради із заявою про те, що земельна ділянка, на яку громадянці ОСОБА_5 надається дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо її відведення не є приналежною до будинковолодіння останньої, однак ОСОБА_7 міською радою вчинено бездіяльність з розгляду їх звернення. Також, Позивачі звертались з заявою про виділ цієї земельної ділянки на їхню користь, проте рішення не було прийнято, оскільки не набрало необхідної кількості голосів. Також, в результаті усних домовленостей між сусідами: ОСОБА_2 В, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, узгоджувався розподіл часток земельної ділянки, яка передається в оренду. Просить скасувати ухвалу ОСОБА_7 міської ради №1545 від 9 лютого 2017 року «Про надання гр. ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13».

Представник позивачів в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив таку задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову та мотивувала свою позицію тим, що ОСОБА_7 міська рада є повноважним органом, щодо розпорядження землями територіальної громади та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Вирішення питань щодо регулювання земельних відносин відбувається виключно на пленарних засіданнях міської ради. Депутати ОСОБА_7 міської ради є вільними у волевиявленні стосовно голосування за те чи інше питання. Рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0208 га на вул. Козловського, 13 прийняте на підставі заяви ОСОБА_5 Також представником Відповідача зазначено, що оскаржувана ухвала ОСОБА_7 міської ради не є остаточним рішенням про надання в оренду ОСОБА_5 вказаної земельної ділянки на 10 років, оскільки для отримання такої земельної ділянки необхідне погодження меж із власниками сусідніх будинковолодінь, а також ухвала ОСОБА_7 міської ради про виділення земельної ділянки в оренду ОСОБА_5

Третя сторона в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог та мотивувала свою позицію тим, що вказаною земельною ділянкою родина останньої користується протягом усього життя, та вказана земельна ділянка дісталась останній в спадок від батьків.

Представник третьої сторони в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог та мотивувала свою позицію тим, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою прийнято ОСОБА_7 міською радою як органом, який уповноважений законом на прийняття таких рішень. Жодних процесуальних порушень з боку ОСОБА_7 міської ради при прийнятті такого рішення позивачами не наведено. Окрім того, зазначено, що земельна ділянка приналежна до будинковолодіння ОСОБА_5, а неналежний розгляд звернень позивачів ОСОБА_7 міською радою є предметом іншого позову та не підтверджує порушення законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 міської ради.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши документи та матеріали справи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача та заперечення відповідача та третьої сторони, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Так, 9 лютого 2017 року на засіданні 6-ї сесії 7 скликання ОСОБА_7 міської ради прийнято ухвалу №1545 «Про надання гр. ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13».

Пунктом 1 ухвали №1545 від 09.02.2017 року громадянці ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0208 га на вул. О. Козловського, 13, в оренду терміном на 10 років для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед іншого належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 08.04.2014 р. звернулась із відповідною заявою до ОСОБА_7 міської ради про виділення їй земельної ділянки. До вказаної заяви остання додала всі передбачені Законом документи.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. У той же час депутат є вільним у своєму волевиявленні стосовно голосування за те чи інше питання порядку денного.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам . Відповідно до ч. 9 вищезазначеної статті відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Окрім того, ухвалу № 1545 від 09.02.2017 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13» прийнято відповідно до Регламенту ОСОБА_7 міської ради. Вказана ухвала жодним чином не порушує прав та інтересів позивачів, оскільки права власності та користування земельною ділянкою, у встановленому законом порядку останні не набували.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що рішення прийняте відповідно до закону повноважним органом, уповноваженим на прийняття такого рішення. При цьому Позивачем не наведено жодних процесуальних порушень, які б свідчили про незаконність рішення прийнятого ОСОБА_7 міською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так позивачем, на підтвердження їх доводів про те, що земельна ділянка не прилягає до будинковолодіння ОСОБА_5 не надано жодних підтверджуючих документів чи витягу з публічної кадастрової карти України.

Окрім того, Позивачем, зазначено, що ОСОБА_5 використала своє право на безоплатну передачу земельної ділянки, визначені ст. 121 Земельного кодексу України, оскільки останній належить земельна ділянка розміром 0, 1 га. Проте позивачами не доведено, та не вжито заходів для доведення того, в який спосіб ОСОБА_5 В набула права власності на належну їй земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, твердження позивача про неналежний розгляд їх звернення ОСОБА_7 міською радою не є предметом цього позову і не може бути вирішено в межах даної справи. Більше того, право Позивачів на звернення до суду з іншою позовною заявою, щодо оскарження неналежного розгляду звернення, жодним чином не обмежене.

Окрім того, аналізуючи норми закону слід прийти до висновку, що права Позивачів не порушені оскаржуваною ухвалою виходячи з наступних підстав. Так, прийнята ухвала № 1545 «Про надання гр. ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13» не може порушувати права Позивачів, оскільки наведене рішення міської ради стосується лише надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Лише за результатами розгляду погодженого в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки міська рада буде вирішувати питання щодо передачі даної земельної ділянки в оренду ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично оспорили дозвіл (дії), який є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки для тих суб'єктів, яким його адресовано чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника нерухомого майна), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням (дією) не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Окрім того, згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 та статті 11 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оскільки Відповідач в межах наданих йому повноважень мав підстави для надання дозволу гр. ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою, а також оскільки суд не знаходить підстав для визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, то суд розцінює такі дії відповідача як правомірні.

Таким чином, виходячи із правового аналізу норм земельного законодавства, встановлених обставин справи та наданих доказів, оспорювана ухвала сесії ОСОБА_7 міської ради є законною і правових підстав для її скасування суд не вбачає.

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_7 міської ради, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування ухвали ОСОБА_7 міської ради відмовити.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лялюк Є.Д.