Справа № 242/1484/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року справа №242/1484/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Васильєвої І.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року в адміністративній справі №242/1484/17 за позовом ОСОБА_3 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення №1396 від 03.02.2017 року про відмову в призначенні пенсії; зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди його роботи: з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП « Шахта « Україна» ДП « Селидіввугілля»,

з 24 жовтня 2008 року по 31 березня 2009 року на ТОВ « Надра Донбасу»,

з 20 вересня 2012 року по 23 листопада 2012 року на ТОВ « Донбасвуглерозробка»;

зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди: з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року на ВП « Шахта « Росія» ДП « Селидіввугілля»;

з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року на ВП « Шахта « Україна» ДП « Селидіввугілля»,

з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року, оскільки позивач на добровільних засадах сплачував єдиний внесок до страхового стажу.

зобов'язати відповідача повторно розглянути його заяву від 10 січня 2017 року № 47 про призначення пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обгрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу.

Пенсійний орган не зарахував спірні періоди до страхового та пільгового стажу позивача в зв'язку з недійсністю довідок підприємств, відсутністю відомостей про сплату підприємством страхових внесків, відсутністю відомостей про нараховану заробітну плату, відсутністю уточнюючих довідок.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області № 1396 від 03 лютого 2017 року про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії.

Зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 10 січня 2017 року № 47 про призначення пенсії відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано пенсійний орган зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи:

- з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»;

- з 24 жовтня 2008 року по 31 березня 2009 року на ТОВ « Надра Донбасу»;

- з 20 вересня 2012 року по 23 листопада 2012 року на ТОВ « Донбасвуглерозробка».

Зобов'язано управління зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 періоди його роботи:

-з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року на ВП « Шахта « Росія» ДП « Селидіввугілля»;

-з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року на ВП « Шахта « Україна» ДП « Селидіввугілля»;

-з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року як особа, що на добровільних засадах сплачувала єдиний внесок до страхового стажу.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного УПФУ судові витрати по справі в розмірі 640 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що трудовою книжкою підтверджується тільки загальний стаж, а не пільговий,зарахувати спірні періоди праці позивача не має можливості, оскільки підземний стаж не підтверджено належними документами. Надані документи є недійсними, оскільки видані підприємствами, які не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території. За певний період спірного періоду не сплачені страхові внески підприємством.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_3 він працював:

з 24 жовтня 2008 року по 31 березня 2009 року в ТОВ « Надра Донбасу» гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті;

з 20 вересня 2012 року по 23 листопада 2012 року в ТОВ « Донбасвугдерозробка» гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті;

з 03 листопада 2014 року по 19 грудня 2016 року на ВП « Шахта « Україна» ДП «Селидіввугілля» гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті.

Уточнюючими довідками (а.с.9-12) підтверджується праця позивача у спірні періоди повний робочий день під землею за посадою, що відноситься до Списку №1.

Позивачем укладено договір про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 22.12.2016 року про сплату єдиного внеску за період з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року (а.с.7-8)

Як вбачається з виписок про атестацію робочих місць на шахті «Росія», шахті «Україна» посада, на якій працював позивач у спірні періоди біла атестована та давала право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 (а.с.19-20)

10 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в м. Селидове із заявою про призначення пенсії за віком. (а.с.18)

Рішенням УПФУ в м. Селидове №1396 від 03 лютого 2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, в звязку із відсутністю необхідного страхового стажу. На період звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_3 склав 16 років 08 місяців 07 днів, в тому числі стаж підземної роботи 14 років 11 місяців 06 днів. (а.с.34-35)

Як вбачається з рішення до пільгового стажу позивача не зарахований період роботи з 24 жовтня 2008 року по 31 березня 2009 року на ТОВ « Надра Донбасу» та з 20 вересня 2012 року по 23 листопада 2012 року на ТОВ « Донбасвуглерозробка» з причини відсутності пільгових довідок, які підтверджують зайнятість повний робочий день по видобутку вугілля або будівництві шахт, довідки про підземні спуски в шахту і копії наказів про атестацію робочих місць, виданих даними підприємствами.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01 березня 2010 року по 31 грудня 2010 року на ВП « Шахта « Росія» ДП « Селидіввугілля», з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року на ВП « Шахта « Україна» ДП « Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до Пенсійного фонду України за ці періоди.

До страхового та пільгового стажу позивача не зарахований грудень 2016 року на ВП « Шахта « Україна» ДП « Селидіввугілля» , оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати.

До страхового стажу позивача також не зарахований період його перебування на обліку як особи, яка на добровільних засадах сплачувала єдиний внесок з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2006 року, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до Пенсійного фонду України за цей період.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 13 ч. 1 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів праці позивача в зв'язку з відсутністю уточнюючих довідок, оскільки наявний трудовий стажу позивача повний робочий день під землею підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірні періоди часу гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті, які підтверджують, що професія та посада, на якій працював позивач відповідає Списку №1, відповідач неправомірно відмовив зарахувати в пільговий стаж позивача періоди його роботи з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; з 24 жовтня 2008 року по 31 березня 2009 року на ТОВ « Надра Донбасу»; з 20 вересня 2012 року по 23 листопада 2012 року на ТОВ « Донбасвуглерозробка».

З огляду на зазначене судова колегія не приймає доводи апелянта, що пільговий стаж роботи позивача за спірний період не підтверджений належними документами.

На підставі п.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обовязок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

За таких обставин колегія суддів не приймає доводи апелянта, що певний період стаж позивача не може бути зарахований через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на призначення пенсії.

Щодо вимог позивача про зарахування до його страхового стажу періоду перебування на обліку як особи, яка на добровільних засадах сплачувала єдиний внесок з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2006 року, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до Пенсійного фонду України за цей період.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи , позивачем 22 грудня 2016 року з Красноармійською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Донецькій області був укладений типовий договір № 0008 про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, який визначає розмір та порядок сплати єдиного внеску.

Крім того, наявність сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року підтверджується звітністю щодо сум добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь , як підлягають сплаті.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про зарахування до страхового стажу позивача періоду з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2006 року як особі, яка на добровільних засадах сплачувала єдиний внесок.

Пенсійний орган уточнюючі довідки не прийняв до уваги, посилаючись на те, що вони видані підприємствами, які розташовані на території, що тимчасово не контролюється українською владою.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

На підставі викладеного судова колегія погоджується з судом першої інстанції, який прийняв у якості доказів уточнюючі довідки.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що довідки належним чином засвідчені підписами посадових осіб підприємств та печатками із зазначенням коду ЄДРПОУ, відомості, які засвідчені в довідці повністю узгоджуються із відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача.

При цьому в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірні періоди часу повний робочий день під землею на посадах, які відповідають Списку №1.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неправомірність дій пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, зобов'язавши відповідача включити до пільгового та страхового стажу позивача певні періоди його праці на підземних роботах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року в адміністративній справі №242/1484/17 - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 травня 2017 року в адміністративній справі №242/1484/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді І.А. Васильєва

Л.В. Ястребова