Справа № 806/5288/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Київ К/800/755/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюка В.С.,

особи, які беруть участь у справі, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, у судове засідання не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області

на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року

у справі № 806/5288/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм"

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 08 квітня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції від 21 серпня 2015 року № , № , № та від 11 грудня 2015 року № 00005422 в частині збільшення податкових зобов'язань з податку на прибуток за 2014 рік у сумі 1651810,32 грн та нарахування штрафних санкцій у сумі 412952,58 грн.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 грудня 2016 року визнав неповажними причини пропуску строку на звернення з апеляційною скаргою та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року.

У касаційній скарзі Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - ОДПІ), посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року, визнавши поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, а матеріали справи направити на розгляд цього ж суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд касаційної скарги здійснено у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

25 жовтня 2016 року ОДПІ звернулась до суду з апеляційною скаргою на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку, податковий орган посилався на те, що апеляційна скарга була повернута ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2016 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України через невиконання вимог суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку з несплатою судового збору (ухвала від 17 травня 2016 року). При цьому ОДПІ зазначає, що несплата судового збору на момент звернення із первісною апеляційною скаргою була обумовлена відсутністю у кошторисі видатків на сплату судового збору.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОДПІ залишив без руху з тих підстав, що заявлене клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення є необґрунтованим. Цією ж ухвалою зазначено, що для вирішення питання щодо обґрунтованості пропущеного процесуального строку контролюючому органу необхідно надати до суду докази відсутності коштів на сплату судового збору упродовж періоду з моменту первісного звернення до суду з апеляційною скаргою (з 04 травня 2016 року) до повторного звернення із апеляційною скаргою.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху відповідач до суду апеляційної інстанції надав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій, обґрунтовуючи пропуск строку, зазначив, що: наказом Міністерства фінансів України "Про внесення змін до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету" від 21 червня 2012 року № 754 за кодом 2800, за яким здійснюються видатки на сплату судового збору, передбачено також здійснення інших видатків; першочергово контролюючим органом погашалась заборгованість зі сплати платежів за електроенергію та комунальні послуги, яка виникла внаслідок періодичного блокування рахунків органом державної казначейської служби у зв'язку з безспірним списанням коштів згідно з виконанням судових рішень; лише 26 вересня 2016 року робочою групою Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області із організації визначення питання доцільності/недоцільності оскарження судового рішення було прийнято рішення щодо виділення коштів на сплату судового збору.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду у період з 04 травня 2016 року по 25 жовтня 2016 року, оскільки: до 26 вересня 2016 року (дата прийняття рішення робочою групою податкового органу щодо виділення коштів на сплату судового збору у цій справі) відповідачем взагалі не розглядалось питання про виділення коштів на сплату судового збору у даній справі; надані податковим органом на обґрунтування обставин щодо поважності пропуску процесуального строку листи органу державної казначейської служби про зупинення платежів по рахунках ОДПІ не підтверджують відсутність коштів на цих рахунках протягом тривалого періоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Податкові інспекції є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію, тому відсутність чи недостатність фінансування їх діяльності не може свідчити про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У п. 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право у межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

За змістом частин 2, 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України вирішення питання про відкриття апеляційного провадження обумовлено, зокрема відповідністю апеляційної скарги вимогам ст. 187 цього Кодексу та строками її подання.

До апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 цього Кодексу або подана після закінчення строків, встановлених ст. 186 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу (апеляційна скарга залишається без руху) (ч. 3 абз. 1 ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень абзаців другого, третього ч. 4 ст. 189 зазначеного Кодексу, в разі якщо строк на звернення з апеляційною скаргою пропущено з причин, які не визнані судом поважними, або в разі якщо апеляційна скарга подана суб'єктом владних повноважень після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного рішення (незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження), суддя-доповідач відмовляє у відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 189 цього Кодексу суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо: 1) справа не підлягає апеляційному розгляду у порядку адміністративного судочинства; 2) є ухвала про закриття апеляційного провадження у зв'язку з відмовою особи від апеляційної скарги; 3) є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Перелік підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, визначений у частинах 4 та 5 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, є вичерпним.

За таких обставин та з огляду на завдання адміністративного судочинства апеляційний адміністративний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження (ухвала від 08 грудня 2016 року), діяв відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, пославшись на те, що ОДПІ не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

При цьому слід зазначити, відмова у відкритті апеляційного провадження з підстав передбаченої ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, не позбавляє права сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо суд вирішив їх питання про їх права, свободи, інтереси та обов'язки, оскаржити в апеляційному порядку судове рішення, додавши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки доводи, викладені в касаційній скарзі, не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, є встановлені наведеною процесуальної нормою підстави для залишення касаційної скаргу ОДПІ без задоволення, а ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року - без змін.

Керуючись статтями 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі № 806/5288/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.Я. Олендер

____________ Т.М. Шипуліна