Справа № 629/1683/17
Суддя: Попов О. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/1683/17
Провадження№2-а/629/52/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Попова О.Г.,

за участю секретаря Габор В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому проситьскасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_2 № 121-П від 04.05.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у письмових запереченням.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі звернення СВ Близнюківського ВП ГУНП у Харківській області від 05.09.2016р. № 2532/119-70/24-2016, відповідачем було проведено перевірку на об'єкті будівництва "Нежитлові будівлі за адресою: Харківська область, Близнюківський район, смт Близнюки, в'їзд Механізаторів, 1/1" (далі - об'єкти).

Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_4 виконані будівельні роботи з будівництва складського приміщення та вагової без відповідного документу, що дає право виконувати будівельні роботи та здійснюється експлуатація об'єктів без прийняття їх в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

За результатами перевірки відповідачем було складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.09.2016р. № 396 А, Протокол про адміністративне правопорушення від 29.09.2016р., та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 396 Пр від 29.09.2016р., які позивач підписав та отримав особисто (а.с.11).

Постановою від 11.10.2016р. № 396-П на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 96 ч. 12 КУпАП (а.с.12).

Суд зазначає, що Припис позивачем не оскаржений, з заявою до Департаменту про роз'яснення способу виконання припису позивач не звертався.

21.04.2017р. відповідачем у присутності позивача було проведено перевірку виконання позивачем вимог Припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 396 Пр від 29.09.2016р. За результатами перевірки встановлено, що позивачем не виконано вимоги зазначеного Припису, в звязку з чим відповідачем складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.04.2017р. № 121-А, Протокол про адміністративне правопорушення від 21.04.2017р., які позивач підписав та отримав особисто (а.с. 7-10).

Постановою від 04.05.2017р. № 121-П, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-42 ч. 1 КУпАП (а.с.6).

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що виконати вимоги Припису можливо лише шляхом визнання за ним права власності у судовому порядку, виходячи з наступного.

Самовільне будівництво об'єктів здійснювалося позивачем з порушенням існуючих правил та норм у сфері архітектурно-будівельної діяльності.

Так, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

У випадку прийняття рішення щодо створення нових об'єктів або реконструкції існуючих об'єктів замовнику (суб'єкту містобудування) необхідно буде отримати право на виконання будівельних робіт у відповідності до вимог статей 34 та 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт (далі - Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

Позивач при створенні вказаного об'єкта архітектури не отримав відповідного дозволу на виконання будівельних робіт, що є порушенням ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» (нормативно правого акту, який діяв на момент виконання будівельних робіт)

Ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачає відповідальність за здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством.

Також вказані будівельні роботи проводились без належно затвердженої та погодженої проектної документації, що є порушенням ст.ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 9.1 ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

Статтею 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що замовники (забудовники) та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією.

Згідно із п. 9.1 ДБН А.2.2-3:2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» - проектна документація погоджуються з місцевими органами містобудування та архітектури відповідно до місцевих правил забудови відносно архітектурно-планувальних рішень, розміщення, раціонального використання наміченої для відведення території, відповідності передбачених рішень вимогам архітектурно-планувального завдання, містобудівній документації.

Виходячи з розяснень, які містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р., проект не є належно затвердженим за умови відсутності погодження архітектурно-планувальної частини проекту місцевим органом містобудування та архітектури і позитивного висновку державної експертизи у випадку, коли її проведення є обов'язковим, позивачем вчинено грубе (істотне) порушення державних будівельних норм (ДБН А.2.2-3-2004). Усунути таке порушення шляхом перебудови є неможливим, в зв'язку з чим і відповідно збереження такої будівлі, а тим більше оформлення права власності суперечитиме чинному законодавству. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно із абз. 7 п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Оскільки земельна ділянка була відведена позивачу для ведення особистого селянського господарства, будівництво нежитлових будівель на зазначеній земельній ділянці не відповідає вимогам ст. 22 Земельного Кодексу України.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2017р., яким скасовано рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 29.12.2016р.

Аналіз вищевикладених норм законодавства дає підстави вважати, що неможливо виконати вимоги Припису, визнавши право власності на об'єкти у судовому порядку.

Щодо звернення ОСОБА_4 до Департаменту з наміром введення об'єкту в експлуатацію, суд зазначає, що заява, яка надійшла до Департаменту 16.11.2016 року, оформлена не у відповідності до норм чинного (на той час) законодавства, про що позивачу була надана мотивована відповідь від 13.12.2016 №1020-5396. Також, слід звернути увагу, що дії ОСОБА_4 були направлені не на реальні заходи щодо введення об'єкта в експлуатацію та усунення порушень, а на визнання права власності в обхід встановленому законодавством порядку, про що зазначено в рішенні Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2017 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності (а.с. 15-16 ).

Згідно ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, у позовній заяві позивач стверджує, що адміністративне стягнення накладено на нього відповідачем поза межами передбачених законодавством строків, та посилається при цьому на ст. 38 КупАП.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Правопорушення у вигляді експлуатації об'єкта без його введення в експлуатацію є триваючим, пов'язане з безперервним невиконанням встановлених законом правил і регламентованих законодавством обов'язків, факт притягнення до відповідальності не звільняє позивача від виконання обов'язку щодо припинення порушення та введення об'єкта в експлуатацію, не свідчить про правомірність експлуатації позивачем цього об'єкта на момент перевірки, не є підставою для звільнення від відповідальності у разі встановлення факту такого порушення в подальшому.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Вищого адміністративного суду України від 25.03.2015р. у справі № К/800/25103/14.

Враховуючи, що невиконання позивачем вимог Припису встановлено під час перевірки, яка відбувалася 21.04.2017р., суд вважає, що адміністративне стягнення накладено на нього у відповідності до вимог ст. 38 КУпАП.

Суд зазначає, що стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Таким чином, дії посадових осіб Інспекції при проведенні перевірки на об'єкті Близнюківський район, смт.Близнюки, вїзд Механізаторів, 1/1 та при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення повністю відповідають нормам чинного законодавства, здійснені у межах та у спосіб, передбачений законодавством.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскаржувана постанова відповідає нормам чинного законодавства, винесена у межах та у спосіб, передбачений законодавством, в звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 41, 87, 163 КАС України, ст.ст. 251, 254, 258, 283, 288 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: О.Г. Попов

Повний текст постанови виготовлений 07 липня 2017 року.