Справа № 816/2232/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2232/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Головного Управління Національної поліції в Полтавській області
про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

06.12.2016 ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1С.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області (надалі ГУНП в Полтавській області) про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Полтавській області, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 07.04.2017 (а.с. 62) просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 25.10.2016 № 776 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 26.10.2016 № 1179 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що службове розслідування, висновок якого став підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 з посади, проведене відповідачем з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, у порядку письмового провадження.

У судове засідання з'явився представник відповідача, у судовому засіданні 23.02.2017 представник відповідача проти адміністративного позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з 2002 ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ. З 07.11.2015 призначений на посаду старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Полтавській області (а.с. 46-50).

25.10.2016 наказом ГУНП в Полтавській області № 776 призначено службове розслідування з питань можливого порушення та неналежного розслідування старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області кримінального провадження за фактом умисного вбивства ОСОБА_2 (а.с. 24).

За наслідками проведеного службового розслідування складено висновок від 26.10.2016, яким встановлено факт неналежного виконання позивачем своїх службових обовязків, що виявилось у порушенні вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, у зв'язку з неналежним проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 за фактом умисного вбивства ОСОБА_2 (а.с. 56-58).

На підставі висновку службового розслідування від 26.10.2016 наказом ГУНП в Полтавській області № 1179 від 26.10.2016 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" (а.с. 52) позивача звільнено з посади старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області за неналежне проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 за фактом умисного вбивства ОСОБА_2, що виявилось у порушенні вимог статті 2, частини другої статті 9, статті 28, частини четвертої статті 40, статті 91 КПК України.

08.11.2016 ОСОБА_1 ознайомлено з наказом ГУНП в Полтавській області № 1179 від 26.10.2016 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності".

При цьому, позивачем до позову надано копію наказу (відповідачем оспорюється наявність саме такого наказу) ГУНП в Полтавській області від 25.10.2016 № 776 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності", згідно з яким позивача звільнено з посади старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області за неналежне проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що виявилось у порушенні вимог статті 2, частини другої статті 9, статті 28, частини четвертої статті 40, статті 91 КПК України.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими наказами, оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача із займаної посади відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області № 1179 від 26.10.2016 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" став висновок службового розслідування від 26.10.2016, яким встановлено факт неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків, що виявилось у порушенні вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, у зв'язку з неналежним проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 за фактом умисного вбивства ОСОБА_2П (а.с. 26-31).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV.

Відповідно до положень статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (надалі Дисциплінарний статут) службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з посади.

Як визначено частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі за текстом Інструкція № 230).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

У пункті 2.6 Інструкції № 230 визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

25.10.2016 наказом ГУНП в Полтавській області № 776 призначено службове розслідування з питань можливого порушення та неналежного розслідування старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області кримінального провадження за фактом умисного вбивства ОСОБА_2

Приписами пункту 5 вказаної Інструкції передбачено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування). Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

У пункті 6.2.1 Інструкції № 230 зазначено, що виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.

Приписами пункту 6.3.6 Інструкції № 230 встановлено заборону затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як передбачено частиною п'ятою статті 14 Дисциплінарного статуту, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Судом встановлено, що в межах проведеного службового розслідування членами комісії підтверджено факт неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків, що виявилось у неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 за фактом умисного вбивства ОСОБА_2, та констатували порушення ОСОБА_1 вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що відображено у висновку службового розслідування від 26.10.2016, який і став підставою для винесення наказу ГУНП в Полтавській області № 1179 від 26.10.2016 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" та звільнення позивача з посади старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області.

Матеріали службового розслідування містять пояснення позивача від 26.10.2016, датовані 17.10.2016 (а.с. 54-55), у яких ОСОБА_1 детально описує вчинені ним заходи в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 за фактом умисного вбивства ОСОБА_2

При цьому, ОСОБА_1 заперечує факт надання ним будь-яких пояснень у межах проведення службового розслідування та вказує на те, що зазначеної пропозиції від комісії не надходило. При цьому пояснив, що письмові пояснення щодо стану проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 за фактом умисного вбивства ОСОБА_2 від 17.10.2016 надавались ним на усну вимогу заступника начальника слідчого відділу СУ ГУНП, підполковнику поліції ОСОБА_3 у період перебування позивача у відрядженні та жодним чином не стосуються заходів, здійснених комісією під час проведення службового розслідування.

З огляду на те, що зазначені письмові пояснення надавались позивачем до дати призначення службового розслідування, суд не визнає вказані пояснення такими, що відібрані у ОСОБА_1 у ході проведення службового розслідування.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про наявність порушень відповідачем у ході проведення службового розслідування вимог пункту 6.3.6 Інструкції № 230.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві наголошував на тому, що службове розслідування щодо нього фактично не проводилось, оскільки дата наказу ГУНП в Полтавській області про призначення та проведення службового розслідування від 25.10.2016 № 776 співпадає з датою наказу ГУНП в Полтавській області від 25.10.2016 № 776 про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Надаючи оцінку зазначеним доводами позивача, суд зазначає, що матеріали службового розслідування містять наказ ГУНП в Полтавській області про призначення та проведення службового розслідування від 25.10.2016 № 776 (а.с. 53 (зворот), який відповідає наявній у позивача копії зазначеного документа (а.с. 24); а також наказ ГУНП в Полтавській області про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності від 26.10.2016 № 1179, який за змістом та формою ідентичний наказу ГУНП в Полтавській області про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності від 25.10.2016 № 776, проте, відрізняється від врученого позивачу датою та номером.

ГУНП в Полтавській області не надано суду законодавчо обґрунтованих пояснень щодо існування двох однакових за змістом та формою наказів про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності, які відрізняються один від одного датою та номером.

При цьому, суд зазначає, що обидва накази № 776 від 25.10.2016 мають спільний номер та спільну дату їх видання, водночас, жоден із зазначених наказів не містить інформації про втрату чинності чи внесення змін до попереднього наказу, що в свою чергу свідчить про недотримання відповідачем вимог пункту 89 Типової Інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242.

Суд також звертає увагу на те, що наказ ГУНП в Полтавській області про призначення та проведення службового розслідування від 25.10.2016 № 776 (а.с. 24) зареєстрований у канцелярії СУ ГУНП в Полтавській області лише після 26.10.2016 за № 329нак, а резолюція про призначення виконавця службового розслідування накладена 31.10.2016.

З огляду на те, що висновок службового розслідування складений 26.10.2016, є підстави стверджувати про те, що наказ ГУНП в Полтавській області про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності від 25.10.2016 № 776 передував складенню висновку службового розслідування, надходженню до СУ ГУНП в Полтавській області, а також призначенню виконавця такого службового розслідування, що у свою чергу не відповідає вимогам розділу 5 Інструкції № 230.

При цьому, за правилами розділу 8 Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Дослідивши висновок службового розслідування від 26.10.2016, суд вважає, що останній не відповідає вимогам пунктів 8.2, 8.3 Інструкції № 230, оскільки не містить відомостей про: місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного; пропозиції щодо, застосування до особи конкретних дисциплінарних стягнень.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку про допущення відповідачем порушення порядку проведення службових розслідувань.

Враховуючи те, що спірні накази про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності винесені на підставі висновків службового розслідування, проведеного та оформленого з порушеннями вимог Інструкції № 230, суд дійшов висновку, що накази про неналежне виконання службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності від 25.10.2016 № 776 та від 26.10.2016 № 1179 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності своїх рішень, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 25.10.2016 № 776 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 26.10.2016 № 1179 "Про неналежне виконання своїх службових обов'язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна