Справа № 819/1228/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/884/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.10.2016 року звернувся в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в якому просить скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.09.2016 №495 «ОС» «Про звільнення ОСОБА_1О.», поновити його з 03.09.2016 року на посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03.09.2016 по день винесення судового рішення.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01.11.2010 працював в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області та прийняв Присягу державного службовця 01.11.2010.

На посаду головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області позивач призначений з 08.09.2015 відповідно до наказу №616 «ОС» від 08.09.2015.

Згідно з наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 15.07.2016 №431 «ОС» покладено виконання обовязків начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на ОСОБА_1 з 18 липня 2016 року.

Відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 15.08.2016 №459 «ОС» знято виконання обовязків начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області з ОСОБА_1, головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, з 15.08.2016.

Відповідно до наказу Держархбудінспекції від 15.08.2016 № 562 проведено цільову перевірку діяльності Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області. За результатами перевірки складено Довідку про результати проведеної цільової перевірки організації діяльності Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області щодо дотримання вимог законодавства з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, антикорупційного законодавств, а також стану правової роботи, дозвільних та реєстраційних процедур.

Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Голови Державної архітектурної будівельної інспекції внесено подання від 02.09.2016 про застосування до ОСОБА_1 головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби (пп. 1 ч.2 ст. 65 та пп.4 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу»). Підставою для направлення подання стало порушення позивачем ОСОБА_2 державного службовця за час виконання ним обовязків начальника Державної архітектурно будівельної інспекції у Тернопільській області.

Згідно із наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.09.2016 №495 «ОС», ОСОБА_1 звільнено 02.09.2016 з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, на підставі п.4 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» тобто за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення за порушення Присяги державного службовця.

Відповідно до положень статті 1 Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (надалі по тексту Закон №889-VIII), державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Частиною першою статті 64 Закону №889-VIII зазначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

ОСОБА_1 того, відповідно до частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Статтею 73 Закону №889-VIII встановлено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Статтею 74 Закону №889-VIII встановлені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, згідно частин 1, 2 цієї статті, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку (частина 6 статті 74 Закону).

Відповідно до статті 76 Закону №889-VIII державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

В порушення вищенаведених норм, позивача перед прийняттям рішення про накладення дисциплінарного стягнення не ознайомлено з матеріалами дисциплінарної справи, дисциплінарною комісією не враховано характер проступку, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, наявність у позивача стягнень та його ставлення до служби. ОСОБА_1 того, позивача позбавлено права на внесення зауважень до висновку, клопотань, надання додаткових пояснень та документів.

Частинами 6 та 7 статті 77 Закону №889-VIII визначено, що державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення. У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Матеріалами справи підтверджено, що звільнення ОСОБА_1 відбувалось за вчинення ним дисциплінарного проступку. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 65 Закону дисциплінарним проступкам, зокрема, є порушення Присяги державного службовця.

Щодо звільнення позивача за вчинення дисциплінарного проступку, а саме: порушення Присяги державного службовця судом встановлено, що недоліки в роботі Управління, про які зазначено в довідці за результатами цільової перевірки, не відповідають ступеню тяжкості проступку та вини позивача як державного службовця. Як сама довідка, так і наказ про звільнення позивача від 02.09.2016 №495 «ОС» не визначають конкретних фактів порушення ОСОБА_1 Присяги державного службовця.

Так, Верховний Суд України в постановах (від 21 травня, 4 червня, 17 вересня, 3 грудня 2013 року, 22 квітня 2014 року - справи №№ 21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-379а13, 21-90а14 відповідно) аналізуючи текст Присяги прийшов до висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недотримання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання державним службовцем своїх обов'язків. Тобто, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм. Водночас, дисциплінарне правопорушення, не за порушення присяги, пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби. Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення іншого дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Аналіз довідки за результатами цільової перевірки організації діяльності Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області та наказ про його звільнення від 02.09.2016 №495 «ОС» не визначають конкретних фактів порушення ним Присяги державного службовця та не наводять жодних мотивів такого дисциплінарного проступку.

Адже, ОСОБА_1 як керівником Управління проведено оперативні наради з працівниками Управління щодо обговорення деяких положень Закону України «Про запобігання корупції», що відбулася 01.08.2016 під головуванням в.о. начальника Управління ОСОБА_1, згідно протоколу №4 від 01.08.2016, також, зокрема ОСОБА_3 була присутня на них, про що свідчить її підписи в протоколах апаратних нарад №1 від 26.04.2016, №2 від 12.05.2016, від 15.06.2016, що підтверджує доведення до ОСОБА_3 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та спростовує той факт, що керівником Управління, не вжито заходи щодо запобігання та протидії корупції.

Таким чином, висновки відповідача про те, що ОСОБА_1, як керівником Управління, не вжито заходи щодо запобігання та протидії корупції, що призвело до нехтування посадовими обов'язками, порочення основних завдань та функцій системи органів виконавчої влади загалом і високого імені державного службовця належним чином не доведені та не обґрунтовані.

Відповідач, обґрунтовуючи правомірність звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, посилаючись на частину 4 статті 63 Закону України «Про державну службу» зазначає, що позивач не вжив заходів для притягнення підпорядкованого йому державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок, а також не подав матеріали про вчинення державним службовцем адміністративного проступку, корупційного, або пов'язаного з корупцією порушення, злочину до органу, уповноваженого розглядати справи про такі порушення, а тому повинен нести відповідальність згідно закону.

Згідно частини 4 статті 63 Закону України «Про державну службу» керівник державної служби, який в установленому цим Законом порядку не вжив заходів для притягнення підпорядкованого йому державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок, а також не подав матеріали про вчинення державним службовцем адміністративного проступку, корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, злочину до органу, уповноваженого розглядати справи про такі правопорушення, несе відповідальність згідно із законом.

В даному випадку, співробітниками ГУНП у Тернопільській області 11.08.2016 виявлено злочин та складено протокол затримання ОСОБА_3 Зокрема, відомостей про те, що позивачу було відомо про факт отримання головним інспектором будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами Управління ОСОБА_3 неправомірної вигоди, і він приховав цей факт та не подав матеріали про вчинення злочину до органу, уповноваженого розглядати справи про такі злочини (правопорушення) не має, а тому суд не погоджується з такими висновками відповідача.

Щодо вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який описаний у довідці, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом цільової перевірки, згідно з Довідки була перевірка організації та здійснення контрольно-інспекційних заходів (за період з квітня по липень 2016); виконання дозвільних та реєстраційних функцій, забезпечення реалізації встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (за період з 15.06.2016 по 15.08.2016; ведення претензійно-позовної роботи та інших питань щодо діяльності Управління (за останні тижні липня - початок серпня, щодо запобігання та протидії можливих проявів корупційних діянь в Управлінні та заходів щодо їх профілактики та попередження (перший квартал 2016 року). По кожному з розділів перевірки встановлено недоліки і порушення, які є, на думку відповідача, наслідком відсутності контролю за здійсненням заходів архітектурно-будівельного контролю керівником Управління.

Проте, як встановлено судом, позивач виконував обовязки керівника лише з 18.07.2016 по 15.08.2016 (29 календарних днів), а тому безпідставними є твердження відповідача з приводу допущення окремих порушень в діяльності Інспекції саме з вини ОСОБА_1, як особи яка виконувала обовязки начальника управління ДАБІ в Тернопільській області, у період до 18 липня 2016 року

Також, суд звертає увагу, що позивача звільнено з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, за неналежне виконання ним обовязків начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області. Проте, згідно посадових обовязків головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, затвердженої 08.09.2015 (аркуш справи 70-73) з якої його звільнено не покладено на нього обовязку здійснення заходів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» та контроль за їх здійсненням в Управлінні та виконання інших функціональних обовязків, які є у начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, виконання яких з позивача було знято 15.08.2016.

В порушення вищенаведених норм, оскаржуваний наказ позивачу у встановлені статті 77 Закону строки під розписку не виданий та не надісланий засобами поштового зв'язку. Підтвердженням цього, є той факт, що копія наказу про звільнення та довідка перевірки були направлені ДАБІ України на адресу позивача на його запит про надання публічної інформації тільки 29 вересня 2016 року. Про грубе порушення трудових прав позивача, свідчить і той факт, що з часу звільнення і до прийняття судом першої інстанції рішення у справі (з 2 вересня 2016 року по 22 грудня 2016 року), відповідач, в порушення вимог ст.47 КЗпП України, не видав ОСОБА_1 трудову книжку.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено необхідність застосування крайнього ступеню дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, а тому слід визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції «Про звільнення ОСОБА_1О.» від 02.09.2016 №495 «ОС» та поновити позивача саме на ту посаду, з якої його було незаконно звільнено та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, що і було правомірно зроблено судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року у справі №819/1228/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 05.07.2017 року