Справа № 826/5672/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Справа № 826/5672/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Круглова С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Компаунд» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Компаунд» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБ Компаунд» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.12.2016 р. №№ , .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2017 року адміністративний позов залишено без руху.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без руху.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом судового оскарження в даній справі є податкові повідомлення-рішення від 30.12.2016 р.:

1) № , яким позивачу нараховані податкові зобов'язання в загальному розмірі 793 984,00 грн., з яких 635187,00 грн. - за основним платежем і 158797,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

2) № , яким позивачу нараховані податкові зобов'язання в загальному розмірі 153 168,75 грн., з яких 122535,00 грн. - за основним платежем і 30633,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Судова колегія встановила, що постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги є вимогами майнового характеру, судовий збір за які підлягає сплаті за ставкою 1,5 % від ціни позову та складає 14207,29 грн., а також з того, що позивачем не надано копій додатків до його позовної заяви для відповідача.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону № 3674-VI закріплено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Законі України «Про Державний бюджет на 2017 рік» станом на 01.01.2017 р. було встановлено розмір прожиктвого мінімуму 1600,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною 1 статті 108 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що сплата судового у розмірі, встановленому законодавством, є однією з обов'язкових вимог, яким повинна відповідати позовна заява для відкриття судом провадження у справі.

При цьому, податковим повідомленням-рішенням платнику податків нараховуються платежі, які є обов'язковими до сплати, а отже таке рішення впливає на коло зобов'язань та може призвести до зміни майнового стану платника.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом України в ухвалі від 13.01.2016 р. по справі № 826/9049/14 та Вищим адміністративним судом України при постановленні ухвали від 14.02.2017 р. у справі № 826/15911/15.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги у даній адміністративній справі є позовними вимогами майнового характеру, судовий збір за які підлягає сплаті в порядку п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону № 3674-VI та складає 1.5% від загальної суми податкових зобов'язань, нарахованих позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, тобто від 793 984,00+153 168,75=945 152,75 грн.

Отже, як було правильно встановлено судом першої інстанції судовий збір за подання адміністративного позову у цій справі становить 14 207,29 грн.

Однак, позивачем судовий збір було сплачено у меншому розмірі, а саме: 1600+1600=3200,00 грн., а тому його позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 КАС України, що у розумінні ст. 108 КАС України є правовою підставою для залишення її без руху.

Доводи апелянта про те, що спір стосується перевірки правильності дій контролюючого органу, а не захисту майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки предметом заявлених позовних вимог є не дії податкового органу, а безпосередньо податкові повідомлення-рішення, якими позивачу нараховані відповідні обов'язкові до сплати зобов'язання.

Щодо посилань апелянта на рішення Верховного Суду України від 13.01.2016 р. та від 15.01.2016 р. за реєстраційними номерами 55159722, 55160036 колегія суддів звертає увагу на те, що у вказаних судових рішеннях Верховним Судом України застосовано правову позицію, за якою позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень є вимогами майнового характеру і такі висновки, у відповідності до ст. 244-2 КАС України, враховуються апеляційним судом при вирішенні даної апеляційної скарги.

Твердження позивача про те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано термін «ціна позову», так як КАС України таке поняття не містить, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки зазначене поняття регламентовано Законом України «Про судовий збір», який зокрема визначає й ставки судового збору за подання адміністративного позову, є чинним у відповідній частині та неконституційним не визнавався, а отже підлягає застосуванню.

Посилання апелянта на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Щокін проти України», не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в частині щодо визначення позовних вимог, заявлених у цій справі, як майнових, оскільки у справах, які розглядалися ЄСПЛ та на рішення по яким посилається апелянт, мали місце інші правовідносини і розглядалися спори по суті, а не вирішувалися процесуальні питання, зокрема щодо прийнятності позовної заяви.

Крім того, Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 р. у справі «МШ «Голуб» проти України» зазначено, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Колегією суддів враховується зазначений правовий висновок ЄСПЛ, а також приймається до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95 від 19.06.2001 р.), Суд зазначив, що вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги щодо неправильності визначення судом першої інстанції судового збору, який підлягав сплаті позивачем, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги та враховує доводи апелянта про те, що при зверненні з позовною заявою до суду першої інстанції ним були подані додатки до позову у двох екземплярах - для суду і відповідача у справі, а тому, висновки суду першої інстанції щодо ненадання вказаних документів у відповідній кількості і невідповідність позовної заяви в цій частині вимогам ст. 106 КАС України є безпідставними.

Так, судова колегія встановила, що дійсно у додатках до позовної заяви позивачем вказано необхідні документи у 2-х екземплярах, що відповідає кількості сторін у справі, і дійсно матеріалами справи підтверджується факт їх подання саме в такій кількості, що помилково не було встановлено судом першої інстанції і призвело до неправильних висновків в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно вирішено питання щодо залишення позовної заяви без руху через сплату позивачем судового збору в меншому розмірі, однак з помилковим застосуванням норм процесуального законодавства при перевірці позовної заяви на відповідність вимогам ст. 106 КАС України в частині щодо надання копій додатків до позову для відповідача, що відповідно до ст. 201 КАС України, є правовою підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування мотивів.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Компаунд» підлягає задоволенню частково, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2017 року - зміні в частині обґрунтування мотивів залишення адміністративного позову без руху, а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 199, 200, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ Компаунд» - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2017 року - змінити в частині обґрунтування мотивів залишення адміністративного позову без руху.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 05 липня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Аліменко В.О.