Справа № 303/2265/17
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/2265/17
2а/303/154/17
ряд. стат. звіту - 91
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево адміністративний позов ОСОБА_1 Тауфік до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.2017 року вона ОСОБА_1, палестинська біженка з Лівану, звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради із проханням оформити допомогу при народженні дитини доньки ОСОБА_5 Хуссам. 11.04.2017 року вона отримала письмову відповідь від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради, №750/01-17, в якій зазначено, що стосовно її заяви прийнято рішення про відмову в отриманні допомоги при народженні дитини, оскільки вона не входить до переліку осіб, визначених у п.2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 року №751. Вважає дану відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради в отриманні допомоги при народженні дитини протиправною, необґрунтованою та такою, що суперечить Конституції країни, порушує законодавство України та норми міжнародних договорів України. Вона ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6, прибули в Україну з Лівану в 2015 році. Подали заяви про отримання статусу біженця в Україні до Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, отримали довідки про звернення за захистом. Вони із сімєю проживають в Пункті тимчасового розміщення біженців Латориця в м.Мукачево. 26.02. 2016 року в них народилася донька ОСОБА_5 Хуссам. 29.08.2016 року донька була зареєстрована громадянином України відповідно до ст.7 ЗУ Про громадянство України від 18.01.2011 року. 13.01.2017 року донька ОСОБА_5 Хуссам отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон №FF493345. Позивач вважає, що основоположним міжнародним документом, який регулює правовий статус дитини є Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Постановою ВР України №789-ХII від 27.02.1991 року, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Стаття 2 Конвенції про права дитини передбачає, що Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоровя і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небуть інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сімї. Конституція України також закріплює це положення в ст.52 діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом?. Відповідно до ст.3 ЗУ Про охорону дитинства встановлює, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоровя і народження дітей, і їх батьків (чи осіб які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Це означає, що її донька ОСОБА_5 Хуссам, народжена в Україні, яка є громадянином України, має рівні з іншими дітьми в Україні права, передбачені Конституціє України та Законами України. Це підтверджується також нормами ст.24 Конституції України - громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У відповіді на звернення за призначенням допомоги при народженні дитини Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради відмовило їй у одержанні допомоги при народженні дитини і послалося на те, що вона не входить до переліку осіб, визначених у п.2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 року№1751. Згідно п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, засади регулювання шлюбу, сімї, охорони дитинства, материнства, батьківства. Відповідно до ст.4 ЗУ Про охорону дитинства держава має забезпечити належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів і віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Допомога при народженні дитини ст.10 цього Закону надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає з дитиною, а ст.1 цього ж Закону визначає, що право на таку допомогу мають громадяни України, в сімях яких проживають та виховуються неповнолітні діти, а також іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особи, яких визнано в Україні біженцями, або особами, які потребують додаткового захисту. Допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей. Тобто, допомога при народженні дитини надається батькам і призначена для дитини. З метою недопущення порушення прав дитини при реалізації її права на державну підтримку законодавством визначено систему контролю за використанням державної допомоги. Зокрема, відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженому Постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751, контроль за цільовим використанням допомоги і створення належних умов для повноцінного утримання та виховання дітей здійснюється головними державними соціальними інспекторами і державними соціальними інспекторами органів праці та соціального захисту населення разом з управліннями (відділами) у справах сімї та молоді, службами у справах дітей і органами опіки та піклування шляхом проведення моніторингу виплат і використання допомоги, вибіркового обстеження окремих сімей. Тому відмова їй в одержанні допомоги при народжені дитини є дискримінаційною, неотримання її дитиною, громадянином України, даної допомоги суперечить основоположним принципам забезпечення прав дитини, визначених ст.2 Конвенцією ООН про права дитини, ст.52 Конституції України, ст.3 ЗУ Про охорону дитинства щодо рівності дітей у своїх правах, поваги та забезпечення прав кожної дитини без будь-якої дискримінації, від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоровя і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небуть інших обставин. Вона та її чоловік є особами без громадянства. Стаття 3 Конвенції про права дитини визначає, що в усіх діях, щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такі захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. А ЗУ Про охорону дитинства визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Крім того ст.3 цього ж закону визначає, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоровя і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небуть інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задоволити з наведених у адміністративному позові підстав.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов також підтримала в повному обсязі та просила суд його задоволити з наведених у адміністративному позові підстав.

Представник відповідача, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні на підставі наданого нею суду заперечення.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані на розгляд суду документи і матеріали, всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно свідоцтва про народження серія I-ФМ №345065 виданого 12.04.2016 року ОСОБА_5 Хуссам, народилася 26.02.2016 року та її батьками є особи без громадянства ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Відповідно до довідки №128 про реєстрацію особи громадянином України від 29.08.2016 року виданої Головним Управлінням Державної міграційної служби України у Закарпатській області, яка видана ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про те, що згідно рішенням ГУ ДМС України у Закарпатській області остання набула громадянства України на підставі ч.3 ст.8 ЗУ Про громадянство України.

Відповідно до паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії FF 493345 виданого 13.01.2017 року, ОСОБА_5 Хуссам, народилася 26.02.2016 року та зазначено громадянство України.

Відповідно до листа за №750/01-17 від 11.04.2017 року, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради в особі начальника управління ОСОБА_7 зазначається, що комісією по припиненню державних соціальних допомог, повернення незаконно отриманих допомог та відновлення виплат державних соціальних допомог було взято до ваги лист-розяснення з департаменту соціального захисту населення Закарпатської облдержадміністрації, і прийнято рішення про відмову в отриманні допомоги при народженні дитини, оскільки позивач не входить до переліку осіб визначених у п.2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751.

У відповідності до листа за №296/01-22 від 21.03.2017 року, Департаменту соціального захисту населення Закарпатської облдержадміністрації в особі заступника директора департаменту ОСОБА_8 зазначається, що позивач не входить до переліку осіб, яким може бути призначена державна допомога сімям з дітьми та відповідно права на призначення допомоги при народженні дитини немає.

Відповідно до Довідки про звернення за захистом в Україні №005734 виданої 10.11.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою без громадянства, країна походження Ліван.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до абз.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.1 ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до абз.1 та абз.2 ст.2 ЗУ Про охорону дитинства законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно до абз.2, 3 та 4 ст.4 ЗУ Про охорону дитинства система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: визначення основних правових, економічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей, приведення його у відповідність з міжнародними правовими нормами у цій сфері; забезпечення належних умов для охорони здоровя, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства.

У відповідності до абз.2 ст.1 ЗУ Про державну допомогу сім'ям з дітьми іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особи, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, мають право на державну допомогу нарівні з громадянами України на умовах, передбачених цим Законом, іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.2 абз.1 ст.3 ЗУ Про державну допомогу сім'ям з дітьми відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: допомога при народженні дитини.

У відповідності до абз.1 та 2 ст.10 ЗУ Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно ст.1 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

У відповідності до п.1 та п.2 ст.2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.

Згідно п.2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженого Постановою КМУ від 27 грудня 2001 р. N 1751 державна допомога сім'ям з дітьми призначається і виплачується: іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту і мають право на державну допомогу на умовах, передбачених Законом України Про державну допомогу сім'ям з дітьми (2811-12), іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов позивача ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, неповнолітня ОСОБА_5 Хуссам є громадянином України і має рівні права передбачені Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, які визначають права та свободи дітей. Також встановлено, що батьки неповнолітньої ОСОБА_5 Хуссам є особами без громадянства, які на законних підставах проживають в Україні. І як зазначається в законодавстві про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога, яка призначається вважається власністю дитини.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, ст.ст. 19, 52 Конституції України, ст.ст. 2, 4 ЗУ Про охорону дитинства, ст.ст. 1, 3, 10 ЗУ Про державну допомогу сім'ям з дітьми, ст.ст.1, 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Тауфік задоволити.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради в отриманні допомоги при народженні дитини від 11 квітня 2017 року №750/01-17 ОСОБА_1 Тауфік.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради призначити та виплатити допомогу при народженні дитини ОСОБА_1 Тауфік.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради, місцезнаходження: м.Мукачево, вул.Валенберга, 31, Закарпатської області на користь ОСОБА_1 Тауфік, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 Г, Закарпатської області сплачений судовий збір в розмірі - 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір