Справа № 457/1162/16-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6342/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради, треті особи - управління Держземагенства у Дрогобицькому районі, Управління містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Трускавецької міської ради, треті особи - управління Держземагенства у Дрогобицькому районі, Управління містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, в якому просив визнати незаконним і скасувати п.п. 13, 14, 15 рішення Трускавецької міської ради від 03 березня 2016 року №107 «Про надання дозволу та відмову у наданні дозволу на виготовлення документацій із землеустрою»; визнати протиправним і скасувати рішення Трускавецької міської ради від 01 грудня 2016 року №363 «Про визначення земельної ділянки по вул. Помірецькій для продажу на земельних торгах (аукціоні)».

Позовну заяву мотивовано тим, що 15 лютого 2016 року він звернувся з письмовим клопотанням (заявою) до відповідача про надання йому як учаснику бойових дій (АТО) земельної ділянки для ведення садівництва не більше 0,12 га, для індивідуального житлового будівництва не більше 0,10 га, для будівництва індивідуального гаражу не більше 0,01 га та зазначив орієнтовні розміри та цільове призначення земельних ділянок, до якого було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування, а саме: вул. Помірецька в м. Трускавці в розробленому кварталі забудови відповідно до Генерального плану міста-курорту Трускавець, затвердженого рішенням Трускавецької міської ради №233 від 21 грудня 2011 року «Про затвердження містобудівної документації «Корегування Генерального плану міста-курорту Трускавець».

Розглянувши його заяву, Трускавецька міська рада прийняла рішення №107 від 03 березня 2016 року «Про надання дозволу та відмову у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою», пунктами 13, 14, 15 якого йому відмовлено у задоволенні заяви, чим порушено його права та інтереси. Відмова мотивована тим, що у доданих до клопотання (заяви) графічних матеріалах, на яких було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, є невідповідність зазначеної на картографічному матеріалі земельної ділянки вимогам генерального плану міста Трускавця.

Крім цього зазначав, що ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2016 року про забезпечення адміністративного позову Трускавецькій міській раді заборонено відчужувати, передавати в оренду та інше користування земельні ділянки по вул. Помірецькій у м. Трускавець.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 01 грудня 2016 року скасовано заходи забезпечення адміністративного позову.

Не зважаючи на це, 01 грудня 2016 року Трускавецькою міською радою прийнято рішення №363 «Про визначення земельної ділянки по вул. Помірецькій для продажу на земельних торгах», тобто під час заборони вчиняти будь-які дії щодо продажу чи передачі в оренду земельних ділянок.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 15 лютого 2016 року позивач звернувся до Трускавецької міської ради із заявами про надання йому, як учаснику АТО, земельної ділянки для ведення садівництва, для індивідуального житлового будівництва та для будівництва індивідуальних гаражів.

До заяви він долучив схему ділянки для надання, позначену жовтим кольором на білому фоні з сайту кадастрової карти України, зображення місця розташування ділянки для надання з сайту Google Maps та зображення місця розташування ділянки для надання на загальній карті м. Трускавця з сайту Google Maps.

Відповідно до пунктів 13, 14, 15 рішення Трускавецької міської ради від 03 березня 2016 року №107 «Про надання дозволу та відмову в наданні дозволу на виготовлення документації на виготовлення документації із землеустрою» позивачу відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,23 га по вул. Помірецькій для будівництва індивідуального житлового будинку, для ведення садівництва та для будівництва та обслуговування індивідуального гаража у зв»язку із невідповідністю зазначеної на картографічному матеріалі земельної ділянки вимогам генерального плану м. Трускавця.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржені рішення, Трускавецька міська рада діяла в межах своїх повноважень, та у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а твердження позивача на порушення вимог земельного законодавства нею при прийнятті оскаржуваних рішень не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Як передбачено частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З наведених норм слідує, що виключною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З Генерального плану м. Трускавця, затвердженого рішенням Трускавецької міської ради від 21 грудня 2011 року №233 видно, що спірні земельні ділянки, які просив надати у власність позивач знаходяться на резервних територіях санаторно-курортних закладів відпочинку та туризму та на території об»єктів туристичної інфраструктури.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що відмова відповідача у наданні дозволу на виготовлення документацій із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність з підстав невідповідності місця розташування об»єктів вимогам Генерального плану м. Трускавця є підставною та обґрунтованою.

Також безпідставними є вимоги позивача про скасування рішення Тернопільської міської ради від 01 грудня 2016 року №363 «Про визначення земельної ділянки по вул. Помірецькій для продажу на земельних торгах», з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що хвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2016 року про забезпечення адміністративного позову Трускавецькій міській раді заборонено відчужувати, передавати в оренду та інше користування земельні ділянки по вул. Помірецькій у м. Трускавець.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 01 грудня 2016 року скасовано заходи забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до частини 2 статті 118 КАС України відповідач або інша особа, яка бере участь у справі, у будь-який час має право заявити клопотання про заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим або скасування заходів забезпечення адміністративного позову. Таке клопотання розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення позивача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно (ч. 5 ст. 118 КАС України).

Таким чином, приймаючи 01.12.2016 року оскаржене рішення Трускавецька міська рада розпорядилася земельною ділянкою по вул. Помірецькій, визначивши для продажу у власність на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки орієнтовною площею 0,2100 га на вул. Помірецькій для ведення комерційної діяльності (будівництва та обслуговування об»єктів відпочинку) за рахунок земель Трускавецької міської ради, не наданих у власність та користування, з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржені рішення, Трускавецька міська рада діяла в межах своїх повноважень, та у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Крім цього, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі №457/1162/16-а задоволено частково; зупинено дію рішення Трускавецької міської ради від 01.12.2016 року №363 «Про визначення земельної ділянки по вул. Помірецькій для продажу на земельних торгах (аукціоні)»; заборонено Трускавецькій міській раді Львівської області вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання рішення Трускавецької міської ради від 01.12.2016 року №363 «Про визначення земельної ділянки по вул. Помірецькій для продажу на земельних торгах (аукціоні)».

Відповідно до частини 4 статті 118 КАС України якщо у задоволенні вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили. Проте суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову або заміну одного способу забезпечення адміністративного позову іншим.

Враховуючи те, що постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову, а суд апеляційної інстанції погоджується із цим судовим рішенням, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування заходів забезпечення адміністративного позову, що вжиті відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року.

Керуючись статтями 118, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року у справі №457/1162/16-а без змін.

Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову вжиті відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року щодо зупинення дії рішення Трускавецької міської ради від 01.12.2016 року №363 «Про визначення земельної ділянки по вул. Помірецькій для продажу на земельних торгах (аукціоні)» та заборони Трускавецькій міській раді Львівської області вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання рішення Трускавецької міської ради від 01.12.2016 року №363 «Про визначення земельної ділянки по вул. Помірецькій для продажу на земельних торгах (аукціоні)».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: Т.І. Шинкар

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 29.06.2017 року.