Справа № 621/1024/17
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

26 червня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Лацько А.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у містах Краматорську та Слов'янську рядового поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною та її скасування,

у с т а н о в и в:

25 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Краматорську та Слов'янську рядового поліції ОСОБА_2 щодо винесення ним постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №716170 від 18.05.2017 року, складеної відносно нього; визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Краматорську та Слов'янську рядового поліції ОСОБА_2 серії АР №716170 від 18.05.2017 року у справі про адміністративні правопорушення відносно нього, передбачене за ч. 3 ст. 122 КУпАП, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.05.2017 року близько 11:30 години він рухався на своєму авто "ВАЗ 2111", реєстраційний номер НОМЕР_1, у місті Краматорськ по вул. Парковій та був зупинений інспектором роти №3 ОСОБА_2, де йому було роз'яснено про порушення правил дорожнього руху, а саме виїзд на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів, здійснив рух по смузі, чим порушив п.п. 17.1 ПДР України, в результаті чого інспектором роти ОСОБА_2 була складена постанова від 18.05.2017 року про накладення адміністративного стягнення серія АР 716170 за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Після вручення даної постанови ним було надано письмове пояснення, де він зазначив, що виїжджаючи з провулку за адресою Паркова, 93 (Аптека Укрсінтез) на вулицю ним було не помічено знак 5.10.1 Виїзд на дорогу зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів, оскільки він не потрапляє в поле зору, так як знаходиться на висоті вище 4-х метрів.

Відповідно до норм національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 п. 10.2.9 передбачено висоту встановлених знаків, де від 1,5 м до 2,2 м не в населеному пункті; від 2 м до 4 м в населених пунктах.

В місці, де відбулось правопорушення, на той час йшов проливний дощ, що також заважало йому звернути увагу на вказаний знак, який розташований вище 4-х метрів, знаходячись у автомобілі, а на вказаній ділянці у м. Краматорськ по вул. Паркова знаходився вперше.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Стверджував, з посиланням на держстандарт, що дорожній знак мав бути встановлений на висоті не більше 4 м від дорожнього покриття до верхньої частини дорожнього знаку. А в даному випадку, на його думку, ця вимога не була дотримана. В обґрунтування зазначеного твердження посилався на дані фотознімків, де ним було зафіксовано точку на висоті двох метрів і видно, що до верхньої частини знаку більше двох метрів, а знак від дорожнього покриття встановлений приблизно на відстані 4,2 м.

Відповідач інспектор роти №3 батальйону УПП у містах Краматорську та Слов'янську рядовий поліції ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не подавав, що відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Вислухавши позивача, дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у містах Краматорську та Слов'янську рядового поліції ОСОБА_2 від 18.05.2017 року серія АР №716170 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виявилося в тому, що 18.05.2017 року об 11:30 годині в м. Краматорськ, вул. Паркова біля буд. 95, ОСОБА_1, керуючи належним йому автомобілем "ВАЗ-2111", на дорозі зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.10.1 "Виїзд на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів", здійснив рух на цій смузі, чим порушив п. 17.1 ПДР України. (а. с. 4).

Даними свідоцтва про реєстрацію СХО №265308 транспортного засобу підтверджується, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу "ВАЗ-21112", з реєстраційним номером АХ 1372 ВС. (а. с. 6).

Відповідно до пункту 17.1 Правил дорожнього руху України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожніми знаками 5.10.1, 5.10.2 «Виїзд на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» позначаються місця виїзду на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень, наданих під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 не заперечував фактичних обставин, викладений у постанові про накладення адміністративного стягнення щодо часу, місця і суті правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виявилося у здійсненні руху по смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Доводи позовної заяви ґрунтуються на твердженні, що дорожній знак у місці виїзду на дорогу зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів встановлений на висоті більше чотирьох метрів від дорожнього покриття до верхньої частини знаку, що виключає можливість його помітити.

Проте зазначені доводи позивача не відповідають фактичним даним, встановленим під час судового розгляду.

Так, Національний стандарт України ДСТУ 4100-2014" поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях згідно з Правилами дорожнього руху, а також правила їх застосування на всіх дорогах, що експлуатують та будують.

Відповідно до п. 10.2.9 Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014, відстань від нижнього краю знака (без урахування попереджувальних знаків 1.31.1 - 1.31.6 і табличок до дорожніх знаків) до поверхні дорожнього покриття (висота установлення) крім випадків, спеціально обумовлених стандартом, повинна становити: - від 1,5 до 2,2 м у разі установлення збоку від дороги поза населеними пунктами, від 2,0 до 4,0 м у населених пунктах.

Як видно на фотознімках, що надані позивачем ОСОБА_1 (а. с. 7, 8, 9) ним, за допомогою рулетки, було здійснено замір частини опори та позначено точку на висоті 2 м. При цьому, відстані 2 м на фотознімку на а. с. 7 відповідає відстань 6,9 см. Відстань від точки на висоті 2 м до нижнього краю дорожнього знаку дорівнює 6,2 см, що є меншим від 6,9 см, а відповідно реальна відстань менше ніж 2 м.

Таким чином, за даними зазначених фотознімків достовірно встановлено, що висота встановлення дорожнього знаку не перевищує 4 м, тому відсутні підстави вважати, що вказаний дорожній знак був встановлений з порушенням Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014.

У відповідності до ст. 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідністю з ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідністю з ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

З пояснень позивача та досліджених в судовому засіданні зазначених вище письмових доказів, вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно здійснив виїзд на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів, та здійснював рух на цій смузі, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України.

За таких обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.05.2017 року серія АР №716170 складена у відповідності з діючим законодавством про адміністративні правопорушення, належною посадовою особою, який діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух", п. 1.3. Правил встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Доказом встановлення вини позивача у порушенні правил дорожнього руху є винесена інспектором роти №3 батальйону УПП у містах Краматорську та Слов'янську рядовим поліції ОСОБА_2 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.05.2017 року серія АР №716170 відносно позивача, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складають 510 грн.

Відсутні докази, які б спростовували відомості, що містяться у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо обставин вчинення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, а також висновки постанови по справі про адміністративне правопорушення про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, дії інспектора Гореми М.В. по виявленню та фіксації правопорушення скоєного ОСОБА_1, винесенню відносно нього постанови про накладання адміністративного стягнення у виді штрафу знаходяться в межах його повноважень та здійснені у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача на порушення норм встановлення знаку відповідно до Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014 спростовані даними фотознімків, наданих самим позивачем. А посилання на погані погодні умови, не спростовують висновку щодо правомірності дій відповідача, оскільки наявність поганих погодних умов не звільняє від обов'язку дотримуватись вимог дорожніх знаків.

Оскаржена позивачем постанова відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, через що позовні вимоги про скасування цієї постанови є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 70, 71, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у містах Краматорську та Слов'янську рядового поліції ОСОБА_2 про визнання незаконними дій щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №716170 від 18.05.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: