Справа № 308/2555/16-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4696/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Курильця А. Р., Старунського Д. М.,

з участю секретаря Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ужгородської міської ради Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2017 року у справі № 308/2555/16-а за позовом ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання незаконними генерального плану і плану зонування території, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Ужгородської міської ради Закарпатської області (далі Ужгородська міська рада), в якому просив визнати незаконними генеральний план (коригування) та план зонування території м. Ужгорода, виконані Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4», скасувати як незаконне рішення Ужгородської міської ради від 10 березня 2016 року № 119 «Про затвердження містобудівної документації», яким затверджено генеральний план (коригування) та план зонування території м. Ужгорода, виконані Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4».

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що вказана містобудівна документація затверджена відповідачем без проведення громадських слухань; з порушенням балансу суспільних та приватних інтересів; всупереч обмежень, встановлених Законом України «Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах»; із включенням до меж м. Ужгорода земель сусідніх населених пунктів за відсутності погодження відповідних територіальних громад про таку передачу; межі історичного ареалу генерального плану м. Ужгорода не відповідають історико-культурному опорному плану.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що коригування генерального плану та план зонування території м. Ужгорода розроблені відповідно до вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, її розгляд і затвердження здійснено з дотриманням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вказує, що рішенням Ужгородської міської ради від 10 березня 2016 року № 119 «Про затвердження містобудівної документації» правомірно скасовано рішення Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року № 1881 «Про затвердження містобудівної документації», оскільки останнє є нормативним актом локального характеру, на підставі якого жодні правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не виникли.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги поданої відповідачем апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що генеральний план м. Ужгород був розроблений інститутом «Діпромісто» та затверджений в 1991 році на розрахунковий строк до 01 січня 2015 року, а у 2003 року здійснено коригування його окремих розділів.

Рішенням Ужгородської міської ради від 13 лютого 2009 року № 983 «Про Програму коригування генерального плану розвитку міста Ужгорода на 2009-2010 роки» було затверджено Програму коригування генерального плану розвитку м. Ужгород на 2009-2010 роки.

На підставі вказаного рішення Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради проведено тендер, за результатами якого укладено з Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4» договір від 29 травня 2009 року № 1274-01-2009 та видано завдання на розробку послуги з архітектурного планування міста та в галузі садово-паркової архітектури (коригування генерального плану м. Ужгорода). Календарним планом виконання робіт, передбачених вказаним договором, передбачено здачу-прийняття таких робіт до 30 травня 2010 року.

Додатковою угодою від 05 липня 2010 року № 2-2010 до вказаного договору відкориговано терміни виконання робіт з причин затримки фінансування до 30 серпня 2010 року, а додатковою угодою від 05 червня 2011 року № 1-2011 до 30 вересня 2011 року.

09 грудня 2011 року Ужгородською міською радою прийнято рішення № 323 «Про Програму комплексного забезпечення містобудівною документацією міста Ужгород», яким затверджено Програму комплексного забезпечення містобудівною документацією міста Ужгород та визнано таким, що втратило чинність рішення від 13 лютого 2009 року № 983.

Розпорядженням міського голови Ужгорода від 08 лютого 2013 року № 62 «Про проведення громадських слухань» вирішено провести з 08 лютого 2013 року по 08 березня 2013 року громадські слухання по проекту «Коригування генерального плану м. Ужгород», яке 12 лютого 2013 року було опубліковано на офіційному веб-сайті Ужгородської міської ради.

Відповідно до протоколу громадських слухань щодо обговорення представленої містобудівної документації (коригування генерального плану м. Ужгорода) від 25 квітня 2013 року було заслухано головного архітектора м. Ужгорода, представниками організацій та відповідних управлінь погоджено матеріали по містобудівній документації, вирішено погодити представлені матеріали з врахуванням наданих зауважень та пропозицій, та рекомендувати таку документацію до затвердження.

15 травня 2014 року директором ДП «Укрдержбудекспертиза» затверджено експертний звіт № 00-1482-13/МД щодо розгляду містобудівної документації «Коригування генерального плану м. Ужгород», виконаного на замовлення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, яким встановлено, що зміст вказаної містобудівної документації відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій, а також вимогам завдання з розроблення містобудівної документації. Зазначено, що даний проект може бути рекомендований до затвердження в установленому законодавством порядку.

Крім цього, згідно з договором від 28 березня 2014 року № 1274-11-2014, укладеним між Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради як замовником та Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4» як виконавцем, останній зобовязувався виконати проектно-пошукові роботи, а саме план зонування території міста Ужгород в строк до грудня 2014 року.

Розпорядженням міського голови Ужгорода від 15 травня 2015 року № 189 «Про проведення громадських слухань» вирішено провести з 15 травня 2015 року по 15 червня 2015 року громадські слухання по плану зонування території м. Ужгород, яке цього ж дня було опубліковано на офіційному веб-сайті Ужгородської міської ради.

Відповідно до протоколу громадських слухань № 1 щодо обговорення представленої містобудівної документації (план зонування територій м. Ужгород) від 28 липня 2015 року було заслухано в.о. головного архітектора м. Ужгород та погоджено представлені матеріали містобудівної документації (плану зонування території м. Ужгорода), вирішено рекомендувати їх до затвердження.

Рішенням Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року № 1881 «Про затвердження містобудівної документації» затверджено містобудівну документацію «Генеральний план (коригування) м. Ужгорода», виконану Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4» у 2011 році та рекомендовану до затвердження Державним підприємством «Укрдержбудекспертиза» і історико-архітектурний опорний план, розроблений Науково-дослідним інститутом памяткоохоронних досліджень та погоджений Міністерством культури України 13 серпня 2015 року № 643/3/61-15 як невідємну частину генерального плату; затверджено План зонування території м. Ужгорода, виконаний Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4»; надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо впорядкування території м. Ужгорода.

Рішенням Ужгородської міської ради від 10 березня 2016 року № 119 «Про затвердження містобудівної документації» визнано таким, що втратило чинність рішення Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року № 1881 «Про затвердження містобудівної документації»; затверджено містобудівну документацію «Коригування генерального плану м. Ужгорода», виконану Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4», і Історико-архітектурний опорний план м. Ужгорода Закарпатської області з визначенням меж і режимів використання зон охорони памяток та історичних ареалів», розроблений Науково-дослідним інститутом памяткоохоронних досліджень, як невідємну частину генерального плану, а також «План зонування території м. Ужгорода», виконану Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4»; надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо впорядкування території міста Ужгород.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що містобудівна документація затверджена відповідачем з порушенням порядку розгляду та врахування пропозицій громадськості, передбачає значне скорочення площ територій зелених насаджень загального користування, не погоджена з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, та не піддавалась обовязковій екологічній експертизі, відтак, є незаконною, а рішення відповідача про її затвердження підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 173 Земельного кодексу України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Частиною другою статті 173 Земельного кодексу України передбачено, що межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Частиною другою статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, в межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про обєкти культурної спадщини.

Згідно з частинами пятою-сьомою статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк:

1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні містобудівної документації;

2) визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування;

3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя) щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту;

4) повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами;

5) забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня;

6) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах.

Частиною десятою статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Крім цього, згідно з статтею 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розроблені генеральні плани та внесення до них змін підлягають громадським слуханням для врахування громадських інтересів.

Відповідно до вказаної норми затвердження на місцевому рівні згаданої вище містобудівної документації без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобовязані забезпечити: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення); узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування. Оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування.

Пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань. Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються.

Порядок проведення громадських слухань визначає Кабінет Міністрів України.

Механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні визначений Порядком проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року N 555 (далі Порядок). Зокрема, визначені обовязки сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів, дотримання яких є необхідними при проведенні громадських слухань, вимоги до повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації, порядок подання, розгляду та врахування пропозицій громадськості.

Таким чином, порядок розроблення та затвердження генерального плану населеного пункту, а також внесення до нього змін чітко регламентований законодавством, здійснюється на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради, а організацію з розроблення, внесення змін та подання такого на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради покладено на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Як видно з матеріалів справи, розроблення коригування генерального плану м. Ужгорода здійснено на підставі затвердженої рішенням Ужгородської міської ради від 13 лютого 2009 року № 983 Програми коригування генерального плану м. Ужгорода на 2009-2010 роки. Доказів в підтвердження оприлюднення відповідачем вказаного рішення з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками відповідачем не надано.

На виконання цього рішення Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради у встановленому законодавством порядку визначено розробника генерального плану населеного пункту та видано завдання на розробку послуги з архітектурного планування міста та в галузі садово-паркової архітектури (коригування генерального плану м. Ужгорода).

Однак суду не надано жодних доказів в підтвердження звернення відповідача до відповідних органів виконавчої влади щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту, а також повідомлення через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення коригування генерального плану м. Ужгорода для внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами.

В матеріалах справи відсутні також докази щодо узгодження проекту генерального плану м. Ужгорода (коригування) з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, з метою врегулювання питань планування територій у приміських зонах, незважаючи навіть на те, що як завдання на розробку коригування генерального плану м. Ужгорода, так і розроблений проект коригування передбачають територіальний розвиток міста шляхом включення в межі м. Ужгород землі Баранинської, Холмської, Коритнянської, Великолазівської та Оноківської сільських рад орієнтовною площею 1024,2 га.

Крім цього, необхідно зазначити, що розроблений проект коригування генерального плану м. Ужгорода не врахував громадських інтересів з огляду на таке.

Так, розпорядження міського голови Ужгорода від 08 лютого 2013 року № 62 «Про проведення громадських слухань», яке було опубліковане на офіційному веб-сайті Ужгородської міської ради як повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті коригування генерального плану, всупереч вимогам пункту 5 Порядку не містило: інформацію про мету, склад та зміст містобудівної документації; основні техніко-економічні показники; відомості про замовника та розробника проектів містобудівної документації та підстави для їх розроблення; інформацію про місце і строки ознайомлення з проектом містобудівної документації; інформацію стосовно запланованих інформаційних заходів.

Така інформація не містилася і в доданих відповідачем до матеріалів справи знімках екрану сторінок веб-сайту Uzhgorod.in тощо, які не є офіційними відповідного органу місцевого самоврядування, хоча пунктом 4 Порядку передбачено, що оприлюднення розроблених в установленому законодавством порядку проектів містобудівної документації здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх подання розробником до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради шляхом розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень, засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

Громадські слухання щодо обговорення представленої містобудівної документації (коригування генерального плану м. Ужгорода) були оформлені протоколом від 25 квітня 2013 року, згідно з яким вирішено погодити представлені матеріали з врахуванням наданих зауважень та пропозицій, та рекомендувати таку документацію до затвердження. Вказаний протокол не містить відомостей про зауваження та пропозиції, які мають бути враховані.

В матеріалах справи містяться копії зареєстрованих органом місцевого самоврядування зауважень та пропозицій громадськості до коригування генерального плану м. Ужгорода, однак, суду не надано доказів їх розгляду та надання відповіді про їх врахування або обґрунтованої відмови, а також щодо утворення погоджувальної комісії. Більше того, згадана вище містобудівна документація не містить матеріалів щодо розгляду таких пропозицій, яка в силу вимог пункту 17 Порядку повинна становити її невід'ємну складову частину.

Відповідно до частини дванадцятої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експертизі містобудівної документації на місцевому рівні підлягають виключно генеральні плани міст. Порядок проведення експертизи визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення експертизи містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року N 548, експертизі підлягають генеральні плани міст - після проведення громадських слухань їх проектів. Зміни до зазначених видів містобудівної документації підлягають експертизі згідно з цим Порядком.

Пунктом 5 вказаного вище Порядку передбачено, що під час проведення експертизи визначається відповідність змісту містобудівної документації законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій, а також вимогам завдань з розроблення містобудівної документації.

Так, містобудівна документація «Коригування генерального плану м. Ужгорода» розглядалась Державним підприємством «Укрдержбудекспертиза», за результатами чого прийнято експертний звіт від 15 травня 2014 року № 00-1482-13/МД, в якому вказано, що зміст зазначеної містобудівної документації відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій, а також вимогам завдання з розроблення містобудівної документації, відтак може бути рекомендована до затвердження.

Разом з тим, згідно з статтею 14 Закону України «Про екологічну експертизу» проекти генеральних планів населених пунктів підлягають державній екологічній експертизі.

Основними завданнями екологічної експертизи є: визначення ступеня екологічного ризику і безпеки запланованої чи здійснюваної діяльності; організація комплексної, науково обгрунтованої оцінки об'єктів екологічної експертизи; встановлення відповідності об'єктів експертизи вимогам екологічного законодавства; оцінка впливу діяльності об'єктів екологічної експертизи на стан навколишнього природного середовища, і якість природних ресурсів; оцінка ефективності, повноти, обгрунтованості та достатності заходів щодо охорони навколишнього природного середовища; підготовка об'єктивних, всебічно обгрунтованих висновків екологічної експертизи (стаття 4 Закону України «Про екологічну експертизу»).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про екологічну експертизу» державна екологічна експертиза організовується і проводиться еколого-експертними підрозділами, спеціалізованими установами, організаціями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, із залученням інших органів виконавчої влади.

В документації на об'єкти державної екологічної експертизи повинні передбачатися: 1) комплексна еколого-економічна оцінка впливу запланованої чи здійснюваної діяльності на стан навколишнього природного середовища, використання і відтворення природних ресурсів, оформлена у вигляді окремого тому (книги, розділу) документації і Заяви про екологічні наслідки діяльності; 2) обґрунтування впровадження сучасних, досконалих нематеріало- і неенергоємних, мало- і безвідхідних технологічних процесів; 3) забезпечення комплексної переробки, утилізації і ефективного використання відходів виробництва; 4) заходи щодо економії водних ресурсів, забезпечення ефективної очистки всіх видів стічних вод, а також їх використання для технічних потреб без скидання цих вод у природні водотоки і водойми; 5) дієвість і досконалість передбачуваних заходів щодо охорони атмосферного повітря від забруднення; 6) забезпечення збереження, охорони і відтворення об'єктів рослинного і тваринного світу та природно-заповідного фонду; 7) забезпечення захисту населення і навколишнього природного середовища від шкідливого впливу антропогенних фізичних, хімічних та біологічних факторів (частина перша статті 15 Закону України «Про екологічну експертизу»).

Статтею 39 Закону України «Про екологічну експертизу» передбачено, що висновки державної екологічної експертизи повинні містити оцінку екологічної допустимості і можливості прийняття рішень щодо об'єкта екологічної експертизи та враховувати соціально-економічні наслідки. Реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що екологічна експертиза є самостійним видом дослідження обєктів та спрямована виключно на запобігання негативному впливу антропогенної діяльності на стан навколишнього природного середовища та здоров'я людей, а також оцінку ступеня екологічної безпеки господарської діяльності та екологічної ситуації на окремих територіях і об'єктах, вимоги та порядок до проведення якої врегульовані спеціальним законодавством. Проведення екологічної експертизи є обовязковою щодо проектів генеральних планів населених пунктів та внесення до них змін.

Як видно з матеріалів справи, коригування генерального плану м. Ужгорода, розроблене Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4», не піддавалось державній екологічній експертизі, відтак, щодо неї відсутній позитивний висновок такої.

Посилання відповідача на те, що екологічна експертиза згаданої містобудівної документації була проведена Державним підприємством «Укрдержбудекспертиза», оскільки серед інших був залучений експерт з питань захисту навколишнього природного середовища, є безпідставними, оскільки вказана експертиза та прийнятий за результатами її проведення звіт не відповідають вимогам Закону України «Про екологічну експертизу».

Вказані обставини дають підстави для висновку, що коригування генерального плану м. Ужгорода розглянуто та затверджено відповідачем з порушенням встановленого порядку, без проведення обовязкової державної екологічної експертизи та без врахування інтересів територіальної громади м. Ужгорода, державних, громадських та приватних інтересів.

Що стосується правомірності затвердження Ужгородською міською радою плану зонування території оскарженим рішенням, необхідно зазначити, що згідно з абзацом 4 частини першої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Статтею 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних обєктів.

План зонування території затверджується на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання. План зонування території не підлягає експертизі.

Таким чином, план зонування території розробляється у складі генерального плану населеного пункту або окремою містобудівною документацією після затвердження генерального плану та затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Як видно з матеріалів справи, план зонування території м. Ужгород розроблявся Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4» на підставі договору від 28 березня 2014 року № 1274-11-2014, тобто не у складі генерального плану м. Ужгорода, а окремою містобудівною документацією відповідно до незатвердженого належним чином генерального плану м. Ужгорода (коригування) 2011 року.

Також розроблені в установленому порядку плани зонування територій, як і генеральні плани населених пунктів, підлягають громадським слуханням в порядку, передбаченому статтею 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з розпорядженням міського голови Ужгорода від 15 травня 2015 року № 189 «Про проведення громадських слухань» було вирішено провести з 15 травня 2015 року по 15 червня 2015 року громадські слухання по плану зонування території м. Ужгород. Вказане розпорядження опубліковано на офіційному веб-сайті Ужгородської міської ради, однак, всупереч вимогам пункту 5 Порядку, не містить всіх відомостей, необхідних для повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації.

Відтак, відповідачем не забезпечено належного оприлюднення розробленого плану зонування території м. Ужгорода для подання громадськістю зауважень та пропозицій до такого.

Громадські слухання щодо обговорення представленої містобудівної документації (план зонування територій м. Ужгород) були оформлені протоколом від 28 липня 2015 року, згідно з яким погоджено представлені матеріали містобудівної документації (плану зонування території м. Ужгорода) та вирішено рекомендувати їх до затвердження.

Однак в матеріалах справи містяться копії зареєстрованих органом місцевого самоврядування зауважень та пропозицій громадськості до плану зонування території м. Ужгорода, натомість суду не надано доказів їх розгляду та надання відповіді про їх врахування або обґрунтованої відмови та щодо утворення погоджувальної комісії. Також відповідачем не було оприлюднено результати проведених громадських слухань щодо плану зонування території м. Ужгорода.

Більше того, представники відповідача в судовому засіданні підтвердили доводи позивача та його представників стосовно невідповідності плану зонування території м. Ужгорода згаданому вище генерального плану м. Ужгорода (коригування) 2011 року, на підставі якого він розроблявся.

Відтак, суд вважає, що план зонування території м. Ужгорода розроблений як самостійна містобудівна документація на підставі незатвердженого коригування генерального плану населеного пункту, не відповідає генеральному плану населеного пункту та розглянутий і затверджений з порушенням порядку врахування громадських інтересів.

Отже, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність рішення Ужгородської міської ради від 10 березня 2016 року № 119 «Про затвердження містобудівної документації» щодо затвердження генерального плану (коригування) м. Ужгорода та плану зонування території м. Ужгорода, розроблених Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4», та наявність підстав для його скасування в цій частині.

Що стосується позовної вимоги про визнання незаконною вказаної вище містобудівної документації, то суд вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Обовязковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки (права чи обовязки) для субєктів відповідних правовідносин і мають обовязковий (обтяжуючий) характер.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Однак генеральний план населеного пункту та план зонування території є текстовими і графічними матеріалами, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій, та набирають юридичної сили, а відтак, можуть застосовуватись на відповідній території лише після їх затвердження органом місцевого самоврядування.

Таким чином, розроблені Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4» генеральний план та план зонування території м. Ужгорода не є рішеннями субєкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства, такі не можуть порушувати права та/або охоронювані законом інтереси особи в публічно-правових правовідносинах, оскільки не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення її прав та не породжує для неї будь-яких обов'язків.

В свою чергу, затвердження органом місцевого самоврядування зазначеної містобудівної документації, розробленої та розглянутої з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та завдання на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, може бути підставою для скасування рішення про їх затвердження, а не визнання незаконною такої містобудівної документації.

Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були, що призвело до помилкового задоволення позову ОСОБА_3 в частині визнання незаконними генерального плану (коригування) та плану зонування території м. Ужгорода, розроблених Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4».

За наведених обставин, суд вважає, що оскаржена постанова в частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання незаконними генерального плану (коригування) та плану зонування території м. Ужгорода, розроблених Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені ОСОБА_4», прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині та є підставою для її скасування і відмови в задоволенні позову в цій частині. В решті постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 200, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2017 року у справі № 308/2555/16-а в частині визнання незаконними генерального плану (коригування) та плану зонування території - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання незаконними генерального плану і плану зонування території м. Ужгорода.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст судового рішення виготовлено 04 липня 2017 року.