Справа № 815/2264/17
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2264/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Корой С.М., суддів Балан Я.В., Гусева О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування частково рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 07.04.2017 року № 4875/с/99-99-11-02-02-25, в частині зобов'язання ГУ ДФС в Одеській області внести та направити нові вимоги та рішення, з урахуванням вищезазначеного, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 20 квітня 2017 року відкрито провадження по справі.

Свої вимоги позивач обґрунтувала наступними доводами.

Так, позивач зазначила, що посадовими особами Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, з 19 грудня по 30 грудня 2016 року і з 03 січня по 10 січня 2017 року, проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 30.04.2013 року по 31.12.2015 року. 17 січня 2017 року, за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки складений Акт від 17.01.2017р № 12/15-24-13-02/НОМЕР_1. За вказаним Актом перевірки ГУ ДФС в Одеській області було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.01.2017 № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій від 27.01.2017 № НОМЕР_2, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.01.2017 № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій від 27.01.2017 № НОМЕР_3. Позивач оскаржила вказані рішення прийняті ГУ ДФС в Одеській області до ДФС України. За результатами розгляду скарги, Державна фіскальна служба України прийняла рішення за №4875/с/99-99-11-02-02-25 про скасування зазначених вище вимогу про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано ГУ ДФС в Одеській області винести та направити нові вимоги та рішення, з урахуванням викладеного у рішенні №4875/с/99-99-11-02-02-25, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивачк вказує на те, що не вона частково не згодна з цим рішенням про результати розгляду скарги ДФС України від 07.04.2017 року № 4875/с/99-99-11-02- 02-25 вважає таке рішення, в частині формулювання задоволення скарги - «задовольнити частково», замість «задовольнити у повному обсязі» та «зобовязання ГУ ДФС в Одеській області винести та направити нові вимоги та рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства.» протиправним, отже звернулась до суду з цим позовом.

В судове засідання 27 червня 2017 року зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 24.05.2017 року від представника відповідача надійшли заперечення проти позову (а.с. 69-72), згідно яких зазначив, що скарга позивача на вимогу про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій, була розглянута в строки та порядку визначені чинним законодавством України. Оскаржуване рішення є правомірним та жодним чином не порушує права позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві та запереченнях проти позову, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, посадовими особами Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, з 19 грудня по 30 грудня 2016 року і з 03 січня по 10 січня 2017 року, проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 30.04.2013 року по 31.12.2015 року. 17 січня 2017 року, за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки складений Акт від 17.01.2017р № 12/15-24-13-02/НОМЕР_1. За вказаним Актом перевірки ГУ ДФС в Одеській області було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.01.2017 № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій від 27.01.2017 № НОМЕР_2, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.01.2017 № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій від 27.01.2017 № НОМЕР_3. Позивачк оскаржила вказані рішення прийняті ГУ ДФС в Одеській області до ДФС України 14.03.2017 року (а.с. 73-89).

За результатами розгляду скарги, Державна фіскальна служба України прийняла рішення за №4875/с/99-99-11-02-02-25 про скасування зазначені вище вимогу про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано ГУ ДФС в Одеській області винести та направити нові вимоги та рішення, з урахуванням викладеного у рішенні №4875/с/99-99-11-02-02-25, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 90-92).

Пунктом 6 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 встановлено, що податкове повідомлення-рішення скасовується в інших випадках, передбачених статтею 55 Кодексу, у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства або відповідно до статті 56 Кодексу під час проведення процедури його адміністративного оскарження не внаслідок зміни зазначеної в ньому загальної суми грошових зобов'язань, суми зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку па додану вартість та/або зменшення від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства, платнику податків надсилається (вручається) нове податкове повідомлення-рішення, а також розрахунок грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства з урахуванням рішення контролюючого органу.

Колегією суддів також встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду (адміністративна справа № 815/1014/17) з адміністративним позовом до Роздільнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 28 грудня 2016 року №534 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1»; про визнання протиправним проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 30.04.2013 року по 31.12.2015 року, у строк з 03.01.2017 року по 10.01.2017 року та складання Акту від 17.01.2017 року №12/15-24-13-02/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків 3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 30.04.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 30.04.2013 року по 31.12.2015 року». Так, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 року задоволено вказаний позов, визнано протиправним та скасовано Наказ Роздільнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області від 28 грудня 2016 року №534 «Про продовження строку проведення документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1», а також визнано протиправними дії Роздільнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 30.04.2013 року по 31.12.2015 року, у період з 03.01.2017 року по 10.01.2017 року та дії щодо складання Акту перевірки від 17.01.2017 року №12/15-24-13-02/НОМЕР_1 (а.с. 34-37). Окрім того, 14 червня 2017 року Одеський апеляційний адміністративний суд розглянув апеляційну скаргу Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області і виніс ухвалу по справі № 815/1014/17, якою апеляційну скаргу Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області - залишив без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року - без змін, отже постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 року набрала законної сили 14 червня 2017 року.

Позивач вказує на те, що оскільки постановою суду у справі № 815/1014/17, яка набрала законної сили, встановлено протиправність наказу Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 28.12.2016 № 534 «Про продовження строку проведення перевірки...», а також протиправність проведення документальної планової виїзної перевірки ФО-П ОСОБА_1 у період: з 03.01.2017р. по 10.01.2017р. та протиправність складення за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 Акту перевірки від 17.012017 № 12/15-24-13-02/НОМЕР_1, оскаржуване рішення ДФС України, в частині, що стосується винесення та направлення нових вимог та рішення позивачу є протиправним.

Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 року набрала законної сили 14 червня 2017 року, в свою чергу, оскаржуване рішення ДФС України за №4875/с/99-99-11-02-02-25 про скасування зазначених вище вимоги про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій, скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано ГУ ДФС в Одеській області винести та направити нові вимоги та рішення, з урахуванням викладеного у рішенні №4875/с/99-99-11-02-02-25, у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято відповідачем 07.04.2017 року. За таких обставин, під час розгляду скарги позивача, у відповідача не було законних підстав для прийняття рішення щодо розгляду скарги на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили.

Що стосується інших доводів позивача про протиправність та неможливість ГУ ДФС в Одеській області винести відповідні нові рішення (вимогу про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій), суд зазначає, що такі доводи є передчасними, оскільки відповідачем було зобов'язано ГУ ДФС в Одеській області винести нові рішення, які б відповідали вимогам чинного законодавства. Суд не може вирішувати спір на майбутнє та без наявності відповідного рішення, або вчинення дії, допущення бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Суд звертає увагу, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, у звязку з чим задоволенню підлягають виключно ті позовні вимоги, які безпосередньо відновлюють порушені права та інтереси позивача.

Враховуючи зазначене, оскільки під час розгляду адміністративної справи не було встановлено протиправних дій чи допущеної бездіяльності щодо розгляду скарги позивача, у задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 07.04.2017 року № 4875/с/99-99-11-02-02-25, в частині «зобовязання ГУ ДФС в Одеській області внести та направити нові вимоги та рішення, з урахуванням вищезазначеного, у відповідності до вимог чинного законодавства», позивачу необхідно відмовити.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 07.04.2017 року № 4875/с/99-99-11-02-02-25, в частині «зобовязання ГУ ДФС в Одеській області внести та направити нові вимоги та рішення, з урахуванням вищезазначеного, у відповідності до вимог чинного законодавства»- відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М. Корой

Суддя Я.В. Балан

Суддя О.Г. Гусев