Справа № 227/2015/17
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.07.2017 227/2015/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Кошля А.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради, в якому просить:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради щодо зобов'язання позивача повернути надміру перерахованих сум грошової допомоги у розмірі 14 603,11 грн. та відмови позивачеві в призначенні щомісячної адресної допомоги ВПО- неправомірними;

- визнати незаконними та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 09.06.2016 року, від 29.05.2017 року за № 01-10/861 та від 12.06.2017 року за № 01-10/984;

- стягнути з Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на користь позивача безпідставно повернуті суми адресної допомоги ВПО у розмірі 5500,00 грн.;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради призначити на відповідний період щомісячну адресну допомогу сім'ї позивача, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 24.05.2016 року та з 29.05.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона разом зі своєю дитиною є внутрішньо перемішеними особами у зв'язку з проведенням АТО. Тимчасово зареєструвались та проживають на території м. Добропілля Донецької області. З 19.06.2015 по 23.05.2016 отримувала державну адресну допомогу як внутрішньо перемішена особа, відповідно до вимог ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». З 24.05.2016 року виплату адресної допомоги було припинено на підставі п. 6 ПКМУ № 505, у зв'язку з наявність у чоловіка позивача у власності житлового приміщення у м. Добропілля, окрім того згідно повідомлення від 09.06.2016 року необхідно було відшкодувати переплачену суму допомоги в розмірі 14 603,11 грн. За період червень 2016 - квітень 2017 року перераховано позивачем 5500,00 грн. З припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам не згодна, оскільки м. Добропілля Донецької області включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Позивач в судове засідання не прибула, до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі, в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду не прибув, надав клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв'язку з перебуванням юриста управління в черговій відпустці. Надано заперечення проти позову, в яких зазначено, що позивач отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у розмірі 1326,00 грн. щомісячно до 24.05.2016 року. Після звернення 20.05.2016 року із заявою щодо призначення допомоги їй було відмовлено з тих підстав, що сім'я володіє житловим приміщенням, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. Розпорядженням від 09.06.2016 року о/р НОМЕР_1 закрито. У зв'язку з зазначенням недостовірних відомостей, повідомленням від 09.06.2016 року ОСОБА_1 було запропоновано добровільно повернути надмірно отримані кошти, остання подала заяву про добровільне погашення надмірно виплаченої допомоги. Враховуючи викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Частиною 6 статті 128 КАС України визначено - якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що позивач до суду не прибула, а клопотання відповідача про відкладення судового розгляду справи є необґрунтованим, оскільки поважність причини неявки представника відповідача належним чином не підтверджена, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України - права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією так і Законами України.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно довідки від 25.11.2014 року № взята на облік, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 і перемістилась з тимчасово окупованої території району проведення антитерористичної операції в АДРЕСА_2. Разом з нею перемістилася неповнолітня донька - ОСОБА_2.

19.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до УПСЗН Добропільської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В графах заяви інформація щодо наявності: - у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції; - у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску); - у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб - зазначено НІ.

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особа на проживання від 02.07.2015 призначено ОСОБА_1 щомісячна допомога на загальну суму 1326,00 грн. на період з 19.06.2015 року по 18.12.2015 року.

24.12.2015 року ОСОБА_1 звернулася до УСЗН Добропільської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В графах заяви інформація щодо наявності: - у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції; - у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску); - у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб - зазначено НІ.

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особа на проживання від 31.12.2015 призначено ОСОБА_1 щомісячна допомога на загальну суму 1326,00 грн. на період з 24.12.2015 року по 24.05.2016 року.

20.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до УСЗН Добропільської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В графах заяви інформація щодо наявності: - у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції; - у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску); - у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб - зазначено НІ.

06.06.2016 року відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з причин - сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО.

На підтвердження надано відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому міститься запис про те, що ОСОБА_3 на праві приватної власності володіє квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2.

09.06.2016 року відповідачем складено Повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим соціальним виплатам.

Згідно вказаного повідомлення відділ грошових виплат і компенсації УСЗН Добропільської міської ради повідомів ОСОБА_1 про те, що на підставі висновків перевірки виявлено, що нею не повідомлено своєчасно про факт наявності житлового приміщення, розташованого в районах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, внаслідок чого порушила вимоги «Порядку надання адресної щомісячної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України».

З причин несвоєчасного повідомлення виплачено надміру коштів за період: з 19.06.2015 року по 24.05.2016 року на суму 14603,11 грн.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 09.06.2016 року переплату за період з 19.06.2015 року по 24.05.2016 року, в розмірі 14 603,11 грн. вона зобов'язувалась повернути протягом 6 місяців.

Розпорядженням від 09.06.2016 року закрито особовий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1

30.05.2017 року ОСОБА_1 звернулася до УСЗН Добропільської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В графах заяви інформація щодо наявності: - у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції; - у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску); - у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб - зазначено НІ.

09.06.2017 року відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з причин - сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО.

Згідно долучених до матеріалів справи платіжних доручень, позивачем 22.06.2016 року здійснено перерахування грошових коштів в рахунок повернення переплачених коштів на рахунок УСЗН м. Добропілля в розмірі 500,00 грн., аналогічні платежі були 16.07.2016 року на суму 500,00 грн., 30.08.2016 року на суму 500,00 грн., 29.09.2016 року на суму 500,00 грн., 29.10.2016 року на суму 500,00 грн., 30.11.2016 року на суму 500,00 грн., 29.12.2016 року на суму 500,00 грн., 31.01.2017 року на суму 500,00 грн., 28.02.2017 року на суму 500,00 грн., 25.03.2017 року на суму 500,00 грн., 28.04.2017 року на суму 500,00 грн.

29.05.2017 року, 02.06.2017 року позивач зверталась до УСЗН Добропільської міської ради із заявами про усунення порушень та повернення коштів.

Листами від 06.06.2017 року № 04/2223/01-16, від 13.06.2017 року №04/2322/01-16 заявниці повідомляли, що припинення виплат адресної допомоги зумовлене наявністю у її чоловіка - ОСОБА_3 житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки м. Добропілля не є тимчасово окупованою територією та не розташоване на лінії зіткнення підстави для скасування повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим соціальним виплатам відсутні.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішень відповідача про припинення виплати позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі-Закон) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частина 2 статті 7 Закону наголошує, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 затверджено «Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (назва в редакції від 01.10.2014 року, в подальшому була змінена) (далі-Порядок). На час виникнення спірних правовідносин назва - Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 вказаного Порядку (в редакції станом 15.05.2015, діяла на час першого звернення позивача із заявою від 19.06.2015) визначалось, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно абз. 2 п. 3 вказаного Порядку (редакція станом на 18.12.2015, діяла на час звернення позивача із заявою від 24.12.2015) визначалось, що для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли:

будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктами 10,11,12 Порядку (редакція на момент прийняття рішення від 06.06.2016) визначалось, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 06.06.2016 року ґрунтується на вимога п 6 Порядку (будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення), вданому випадку зазначено, що чоловік заявника - ОСОБА_3 на праві приватної власності володіє квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2.

Отже спірним в цій справі є те, чи може вважатись наявність у чоловіка заявника (в м. Добропілля, Донецької області) квартири перепоною у призначенні адресної допомоги.

Вирішуючи питання, чи відноситься м.Добропілля до регіонів, де проводиться АТО суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набрав чинності з 14.04.2014 року. Таким чином початок проведення АТО слід рахувати з 14 квітня 2014 року.

Станом на день розгляду справ відомості про закінчення антитерористичної операції на території України відсутні. Таким чином, проведення АТО триває.

Частина 2 ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», визначає поняття території проведення антитерористичної операції. Відповідно до вказаної норми територія проведення АТО - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Абзацом третім пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", кабінету міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону було доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Згідно преамбули ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вбачається, що цей закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" кабінетом міністрів України було прийнято розпорядження від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», якою був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до вказаного переліку, до населених пунктів Донецької області, на території яких здійснювалася антитерористична операція відноситься м. Добропілля (Добропільська міська рада).

Вказане також підтверджується інформацією з Штабу Антитерористичного центру при СБУ від 09.06.2017 року № 33/2/2-Д-1049, в якій зазначено, що м. Добропілля Донецької області перебуває в районі проведення АТО.

Отже, доводи відповідача про те, що будь-хто з членів сім'ї позивача має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення є необґрунтованими.

Отримавши інформацію про наявність у чоловіка заявника квартири в м. Добропілля Донецької області, не зазначення про це заявником у заявах про призначення щомісячної адресної допомоги (у відповідних графах заяв зазначено НІ) відповідачем розцінено вказаний фак., як несвоєчасне повідомлення про наявність житлового приміщення, розташованого в районах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, що слугувало підставою для прийняття повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим соціальним виплатам від 09.06.2016 року.

Водночас, на підставі вище встановлених обставин суд зазначає, що позивач при отримання соціальної допомоги не надавала відповідачу недостовірної інформації щодо відсутності у володінні вказаної квартири, оскільки вона знаходиться на території проведення АТО і не могла вплинути на призначення та виплату їй та членам її сім'ї вказаної допомоги.

Таким чином рішення про відмову у надання допомоги перемішеним особам на проживання від 06.06.2016 року та від 09.06.2017 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Окрім того, скасуванню підлягає повідомлення від 09.06.2016 року, як таке що прийняте в супереч вимогам чинного законодавства.

Вимоги позивача в частині скасування рішення Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 29.05.2017 року за № 01-10/861 та від 12.06.2017 року за № 01-10/984 не підлягають задоволенню, оскільки вказані повідомлення мають інформаційний характер та не можуть вважатись судом, як такі, що впливають на права та обов'язки позивача.

Частиною 2 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

В своїй позовній заяві, позивач просить стягнути з Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на її користь безпідставно повернуті суми адресної допомоги ВПО у розмірі 5500,00 грн., враховуючи те, що вказані вимоги заявлені в одному провадженні з вимогами на вирішення публічно-правового спору, та оскільки судом встановлено необґрунтованість вимог відповідача в частині зобов'язання відшкодування коштів по переплаченим соціальним виплатам, позовні вимоги в цій частини також підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача, про зобов'язання відповідача відновити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 24.05.2016 та 29.05.2017, то суд вважає в їх задоволенні слід відмовити виходячи з такого.

Відповідно до п.2,8 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, рішення про призначення грошової допомоги або відмови у її призначені приймаються виконавчими органами з питань соціального захисту населення міських, районних у містах рад.

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Між тим, слід зазначити, що згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Дана позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2014 року у справі № К/9991/72898/12.

В той же час, відповідно до ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведене, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача повторно розглянути заяви позивача про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 30.05.2017 року.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11,71,94,105,159,160,163,186,254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 06.06.2016 року та від 09.06.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим соціальним виплатам Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 09.06.2016 року.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5500,00 грн. (п'ять тисяч п'ятсот гривень 00 коп.), як безпідставно повернута сума адресної допомоги внутрішно переміщеним особам.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради повторно розглянути заяви позивача про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 30.05.2017 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області у порядку та строки визначені ст. 186 КАС України.

Суддя А.О. Кошля

06.07.2017