Справа № 803/201/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6377/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дідик Н.С.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року №.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що податковий орган при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень дійшов помилкового висновку про те, що сума пені по кредитному договору в 2014 році є доходом.

Позивач вказує на те, що 20 березня 2007 року уклала кредитний договір №014/1101/82/34463 з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", від якого отримала кредит в розмірі 150000,00 доларів США. Однак, 27 травня 2014 року та 31 жовтня 2014 року уклала договори з банком про часткове прощення боргу за цим кредитним договором. В результаті цього відбулося прощення боргу за кредитним договором №014/1101/82/34463 від 20 березня 2007 року на загальну суму 773966,81 грн., яка складається з 245586,33 грн. основної суми боргу та 528380,48 грн. пені за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором. Звертає увагу на те, що відповідно до пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням не є доходом платника податку, який підлягає оподаткуванню. У зв'язку з цим недекларування фізичною особою додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором суми пені не є правопорушенням, а тому відсутні підстави для притягнення такої особи до відповідальності.

На підставі наведеного зазначає, що Луцькою ОДПІ під час прийняття податкового повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року № було безпідставно та неправомірно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 164163,45 грн., оскільки контролюючий орган включив під час розрахунку такого грошового зобов'язання суму доходу у вигляді пені в розмірі 528380,48 грн., яка нарахована банком за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 27 грудня 2016 року №.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 27 грудня 2016 року № в частині збільшення ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 89824,68 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні 68 коп.) та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22456,17 грн. (двадцять дві тисячі чотириста п'ятдесят шість гривень 17 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено кредитний договір №014/1101/82/34463, відповідно до умов якого, зокрема, Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 150000,00 доларів США на строк по 19 березня 2017 року (а.с.13-15).

Пунктом 2.1 зазначеного договору передбачено, що кредитні гроші призначені для використання на споживчі цілі.

27.07.2016 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" надіслало Луцькій ОДПІ письмове повідомлення №4-2/1172, згідно якого ОСОБА_2 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом, а саме за 2 квартал 2014 року в сумі 759037,59 грн. та за 4 квартал 2014 року в сумі 14929,22 грн. (а.с.30-31).

Як встановлено, ОСОБА_2 податкову декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік про отримані вищевказані доходи до податкового органу не подавала.

У зв'язку з цим Луцька ОДПІ на підставі наказу від 24.10.2016 року №1186 провела документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

11.11.2016 року за результатами перевірки контролюючим органом складено акт від №5342/13-04/НОМЕР_1 (а.с.9-12), встановлено, що позивачем порушено пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.179 ПК України, в результаті чого підлягає донарахуванню податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 131 330,76 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27 грудня 2016 року, яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 131330,76 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 32832,69 грн. (а.с.8).

Згідно з абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Відповідно до п.54.5 ст.54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Податковий орган під час перевірки встановив, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, громадянка ОСОБА_2 в 2 кварталі 2014 року отримала дохід як додаткове благо в сумі 759037,59 грн., в 3 кварталі 2014 року - 14929,22 грн. від АТ "Райффайзен Банк Аваль", а всього 773966,81 грн. у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням. Зважаючи на це, Луцька ОДПІ донарахувала позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 131330,76 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції, чинної станом на 2014 рік) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн., при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить 761786,81 грн. (773966,81 грн.-12180,00 грн.=761786,81 грн.), відтак за цією ставкою позивачу донараховано 129503,76 грн.

Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції, чинній на момент отримання позивачем доходу) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Також, відповідно до положень пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, об'єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є також дохід, одержаний платником податку на доходи фізичних осіб, - як додаткове благо.

За змістом Податкового кодексу України, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі. Законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України (в редакції, чинній з 07.05.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Як встановлено по справі, податок на доходи фізичних осіб нарахований ОСОБА_2 за 2014 рік, однак відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відтак, в даному випадку слід застосувати, до даних правовідносин пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, чинний з 07.05.2015 року.

ОСОБА_2 уклала з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" договори від 27 травня 2014 року та від 31 жовтня 2014 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/1101/82/34463 від 20 березня 2007 року.

Згідно договору від 27 травня 2014 року про часткове прощення боргу сторони домовились, що з дати укладення цього договору кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) боргу позичальника в розмірі, що складає еквівалент 759037,59 грн. по офіційному курсу НБУ на дату погашення, в тому числі: основна сума боргу (неповернутого кредиту) - 20000,00 доларів США, що складає еквівалент 233216,42 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; проценти, нараховані за користування кредитом - 0,00 доларів США, що складає еквівалент 0,00 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 525821,17 грн. (а.с.16-18).

Відповідно до договору від 31 жовтня 2014 року про часткове прощення боргу сторони домовились, що з дати укладення цього договору кредитор здійснює часткове анулювання (прощення) боргу позичальника в розмірі, що складає еквівалент 14929,22 грн. по офіційному курсу НБУ на дату погашення, в тому числі: основна сума боргу (неповернутого кредиту) - 955,00 доларів США, що складає еквівалент 12369,91 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; проценти, нараховані за користування кредитом - 0,00 доларів США, що складає еквівалент 0,00 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 2559,31 грн. (а.с.19-21).

Відтак, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було прощено позивачу борг на загальну суму 773966,81 грн., з яких основна сума прощеного боргу (неповернутого кредиту) становить 245586,33 грн., а сума прощеної (анульованої) пені - 528380,48 грн.

З врахуванням пп. 165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, слід вказати, що пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, тому сума нарахованої та прощеної банком пені в розмірі 528380,48 грн. не включається до суми доходу під час нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.09.2015 року у справі №822/4487/14.

Отже, Луцька ОДПІ під час донарахування ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб зобов'язана була включити до суми отриманого доходу у вигляді додаткового блага лише основну суму прощеного боргу (неповернутого кредиту) в розмірі 245586,33 грн. У зв'язку з цим, враховуючи ставки податку, визначені в п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції, чинній на момент отримання позивачем доходу), сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб за цією ставкою складає 1827,00 грн., при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить 233406,33 грн. (245586,33 грн.-12180,00 грн.=233406,33 грн.), а відтак за цією ставкою сума податку на доходи фізичних осіб складає 39679,08 грн.. Отже, сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає нарахуванню ОСОБА_2 має становити 41506,08 грн. (1827,00 грн.+ 39679,08 грн.=41506,08.грн.).

Також, відповідно до абзацу 2 пункту 123.1 статті 123 ПК у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Відтак, сума штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих позивачу має становити 10376,52 грн. (41506,08 грн.х25%=10376,52 грн.).

Враховуючи встановленні обставини справи та норми чинного законодавства колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що Луцька ОДПІ протиправно збільшила ОСОБА_2 суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 89824,68 грн. (131330,76 грн.-41506,08 грн.=89824,68 грн.) та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22456,17 грн. (32832,69 грн.-10376,52 грн.=22456,17 грн.), а відтак адміністративний позов необхідно задовольнити частково та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 27 грудня 2016 року № на загальну суму донарахованих ОСОБА_2 грошових зобов'язань в розмірі 112280,85 грн. (89824,68 грн.+22456,17 грн.=112280,85 грн.).

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі №803/201/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький

Повний текст судового рішення виготовлено 03.07.2017 року