Справа № 819/533/16
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/533/16

27 червня 2017 р.м. Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Порплиці Т.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені на загальну суму 106441,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" відповідач не забезпечив встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у звязку з чим зобовязаний сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню у розмірі встановленому чинним законодавством.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідач у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що дії позивача щодо нарахування відповідачу адміністративно - господарських санкцій та пені за 2015 рік за те, що ТОВ "Тервікнопласт" не забезпечило у 2015 році, встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів є неправомірними, оскільки відповідач створив у 2015 році робочі місця для працевлаштування інвалідів та починаючи з січня 2015 року своєчасно подавав форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" до ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості. При цьому, обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком самостійно підбирати інвалідів на створені робочі місця. Водночас, законодавець зобовязує підприємства надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін у справі, суд встановив такі обставини.

Відповідно до частин першої та другої ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною пятою ст. 19 Закону № 875-XII визначено, що виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Частиною третьою ст. 18 Закону № 875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. (частина третя ст.18-1 Закону № 875-XII).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що на субєктів господарювання покладено обовязок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів і надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів. При цьому, обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком самостійно підбирати інвалідів на створені робочі місця. Водночас, законодавець зобовязує підприємства надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 "Про реалізацію статей 19 та 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі Порядок № 70).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом, а інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно з даними наданого відповідачем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів форми № 10 ПІ за 2015 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за 2015 рік у відповідача складає 218 особи, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 5. Середньорічна заробітна плата на підприємстві відповідача за 2015 рік становила 26435,78 грн. Кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях відповідно до ст.19 Закону № 875-XII становить - 9 особа.

Звіт за формою 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство інвалідів із встановленим рівнем нозології для працевлаштування.

Відповідно до пункту 1.3. Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 № 316, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520 роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження.

Водночас, пунктом 4 частиною третьою ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI визначено, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Отже, форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" містять вичерпну інформацію про наявність на підприємстві вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом звітного періоду та є єдиним документом, визначеним чинним законодавством, що підтверджує відповідну інформацію.

Як випливає з матеріалів справи, в тому числі з листа ОСОБА_1 МРЦЗ № 04/54/1184 від 20.04.2016, що ТОВ "Тервікнопласт" з січня по грудень 2015 року подавало до ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", які містять відомості про наявність вільних робочих місць для інвалідів.

Також суд встановив, що Державною службою зайнятості направлено на підприємство лише 5 осіб, жоден з яких не був працевлаштований з причин відмови та не бажання працювати, хоча підприємство подало про наявність на підприємстві 9 місць для інвалідів. З листів направлення на працевлаштування інвалідів (арк. справи 10 - 11) випливає, що осіб, направлених на роботу, не влаштовують умови праці або вони не в змозі працювати за станом здоровя на зазначених посадах.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного звязку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності повязане з необхідністю доведення порушення зобовязання.

Так, адміністративно-господарська відповідальність, визначена ст. 20 Закону № 875-XII, за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю. Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин, відповідно до частини першої ст. 218 Господарського кодексу України, є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач у 2015 році створив робочі місця для працевлаштування інвалідів та упродовж 2015 року своєчасно подавав форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" до ОСОБА_1 МРЦЗ, суд дійшов висновку, що відповідач обовязки, визначені частиною третьою ст. 18 Закону № 875-XII, виконав у повному обсязі, а не зайнятість необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів виникла не з його вини.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 23.05.2016 у справі № 819/537/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 у справі № 876/4604/16, встановлено, що ТОВ "Тервікнопласт" обовязки, визначені частиною третьою ст. 18 Закону № 875-XII, виконано у повному обсязі, зазначена постанова суду набрала законної сили, суд дійшов висновку, що зазначені обставини не підлягають доказуванню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач безпідставно нарахував відповідачу адміністративно - господарські санкції та пеню за 2015 рік у розмірі 106441,07 грн. за те, що ТОВ "Тервікнопласт" не забезпечило у 2015 році, встановленого нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними й задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Тервікнопласт" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30 червня 2017 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.