Справа № 826/12547/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2017 року № 826/12547/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клименчук Н.М., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали, в письмовому провадженні

за позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-3000»

про надання дозволу на погашення податкового боргу,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-3000», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання недійсними установчих документів.

Ухвалою суду від 18.08.2016року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В порядку, встановленому статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України та Положенням про автоматизовану систему суду, затвердженого рішенням ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року у зв'язку з припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала адміністративна справа 826/12547/16, справу розподілено між суддями повторно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2017 року справу прийнято до провадження суддею Клименчук Н.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судових засіданнях представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні 23.05.2017 оголошено ухвалу про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження згідно з частиною 6 статті 128 КАС України, у зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт-3000» зареєстровано Голосіївською районною в м.Києві державною адміністрацією та взято на податковий облік 14.05.2008року.

Відповідно до статуту, свідоцтва про державну реєстрацію засновником підприємства є ОСОБА_1.

ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві встановлено, що вказане підприємство було створено та здійснює фінансово - господарську операцію з порушенням вимог законодавства.

Так, на адресу ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшов лист від громадянина ОСОБА_1, який повідомив, що хоча і значиться засновником ТОВ «Моноліт-3000», однак жодного відношення до вказаного товариства не має.

Крім того, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві зазначено, що у ТОВ «Моноліт-3000» відсутній податковий борг та не подається податкова звітність з моменту реєстрації.

За таких обставин ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві вважає, що установчі та реєстраційні документи відповідача (статут підприємства, установчий договір, свідоцтво про державну реєстрацію, свідоцтво про реєстрацію платника податків, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість містять неправдиві відомості та не відповідають вимогам законодавства.

Таким чином, створення даного підприємства було направлене на здійснення протиправної діяльності направленої на ухилення від сплати податків, відмивання та легалізацію коштів.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду із позовом про визнання установчих (засновницьких) документів відповідача недійсними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Згідно пп. 20.1.37 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі також - ПК України), контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 статті 80 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Положеннями ч. 1 та 2 статті 83 ЦК України передбачено, що юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Товариством є організація, створена шляхом об'єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 статті 87 ЦК України, для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою (ч. 2 статті 87 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦК України, у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

Згідно ч. 1 статті 89 ЦК України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Пунктом 2 ч.1 статті 110 ЦК України, передбачено що юридична особа ліквідується за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади.

Відповідно до ч. 1 статті 238 Господарського кодексу України (далі також - ГК України), за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 247 ГК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, до суб'єкта господарювання може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді його ліквідації за рішенням суду.

Згідно положень статті 55-1 ГК України, ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними:

- зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи;

- незареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством;

- зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження;

- зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Відповідно до ч. 1 статті 205 Кримінального кодексу України (далі також - КК України), фіктивне підприємництво - це створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Суд зазначає про те, що правові підстави визнання недійсними установчих документів юридичної особи внаслідок фіктивного підприємництва виникають лише у разі доведеності в порядку кримінального провадження ознак цієї фіктивності в діях засновників та/або керівників суб'єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, позиція позивача, що установчі та реєстраційні документи відповідача (статут підприємства, установчий договір, свідоцтво про державну реєстрацію, свідоцтво про реєстрацію платника податків, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість) містять неправдиві відомості та не відповідають вимогам законодавства ґрунтується на показах засновника та директора підприємства гр. ОСОБА_1 на предмет причетності до ведення фінансово - господарської діяльності, в результаті чого встановлено, що останній не має відношення до ведення фінансово - господарської діяльності ТОВ «Моноліт-3000».

Інших доказів, окрім спростованих матеріалами справи, що свідчать про допущенні відповідачем порушення вимог законодавства під час реєстрації статуту товариства, позивачем не надано.

Виходячи із наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійними установчих (засновницьких) документів.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що позивачем не доведено, що установчі та реєстраційні документи відповідача (статут підприємства, установчий договір, свідоцтво про державну реєстрацію, свідоцтво про реєстрацію платника податків, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість містять неправдиві відомості та не відповідають вимогам законодавства, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Клименчук