Справа № 2а-4354/11/2770
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ К/800/24959/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» на постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 13.12.2012р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013р. у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Нахімовському районі м. Севастополя, в інтересах якого діє прокурор Нахімовського району м. Севастополя до Публічного акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року УПФУ у Нахімовському районі м. Севастополя, в інтересах якого діє прокурор Нахімовського району м. Севастополя, звернулося до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог - т. 2, а.с. 106, 118) про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 146389,47 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 13.12.2012р., яка залишена без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013р., позов задоволено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в частині стягнення суми 72106,65 грн., у стягненні решти суми позову - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

В ході розгляду справи судами встановлено, що ПАТ «Севастопольський морський завод» є юридичною особою та платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На підставі розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», УПФУ у Нахімовському районі м. Севастополя за жовтень 2011 року понесло витрати в розмірі 146389,47 грн. (за списком №1 - 46793,43 грн.; за списком №2 - 99596,04 грн).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач зобов'язаний відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які знаходяться з ним в трудових відносинах.

Крім того, суди виходили з того, що посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 (за списком №1), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (за списком №2) набули повний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці до 01.01.1992р., а тому набули право на пільгову пенсію за статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є безпідставним, оскільки вказані особи працювали на підприємстві відповідача до 01.01.1992р., повний пільговий стаж набули після 01.01.1992р. та вийшли на пенсію не пропорційно відпрацьованому пільговому стажу, а за повним пільговим стажем, який набули після 01.01.1992р.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» було передбачено обов'язок підприємств та організацій відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених за пунктами «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за правилами пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, зберігається.

При цьому, за змістом наведених норм обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004р. (дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») витрат на виплату та доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення таких пенсій чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.09.2013р. (справа №21-215а13), 19.03.2013р. (справа №21-59а13) та від 13.02.2012р. (справа №21-11а12).

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Севастопольський морський завод» відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Севастополя від 13.12.2012р. та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець