Справа № 824/1075/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1075/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

29 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2016 року позивач звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби про стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка виникла з 26 липня 2016 року по 16 жовтня 2016 року.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року позов задоволено: стягнуто з Чернівецької митниці ДФС на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року в сумі 3465,32 грн. (три тисячі чотириста шістдесят п'ять грн. 32 коп.).

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року та прийняти нову, якою стягнути з нього середній заробіток за час затримки винесення рішення про поновлення на роботі за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року в сумі 9 617,44, з урахуванням виплати Кельменецькому РЦЗ у сумі 6 323,86.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а також відсутні клопотання від осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх участю, суд визнав за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, 01.06.2016 року згідно з наказом Чернівецької митниці ДФС №301-о "Про звільнення ОСОБА_2." ОСОБА_2 звільнено з посади заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Чернівецької митниці ДФС 01.06.2016 року у зв'язку із скороченням штату працівників Чернівецької митниці ДФС відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.07.2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 року, визнано протиправним та скасовано наказ Чернівецької митниці ДФС № 301-о від 01.06.2016 р. "Про звільнення ОСОБА_2."; поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами Управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Чернівецької митниці ДФС з 01.06.2016 р.; стягнуто з Чернівецької митниці ДФС на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2016 р. по 25 липня 2016 року у сумі 6182,64 грн.; постанова в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами Управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Чернівецької митниці ДФС та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, допущена до негайного виконання; в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.07.2016 року у справі №824/442/16-а Чернівецькою митницею ДФС 17.10.2016 року видано наказ №484-о "По особовому складу", яким скасовано наказ Чернівецької митниці ДФС від 01.06.2016 року №301-о "Про звільнення ОСОБА_2.", поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Чернівецької митниці ДФС з 02.06.2016 року. Також, наказано вважати ОСОБА_2 такою, що приступила до виконання обов'язків заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Чернівецької митниці ДФС з 17.10.2016 року з посадовим окладом згідно з штатним розписом митниці.

Враховуючи, що фактично рішення суду щодо поновлення на роботі виконане відповідачем 17 жовтня 2017 року, а не негайно, позивач звернулась до суду із цим позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату середнього заробітку за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року у розмірі 3 465,32 грн.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, визначено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

В силу пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" з подальшими змінами встановлено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до довідки Чернівецької митниці ДФС від 19.12.2016 року №9639/24-70-05-16/01 середньоденна заробітна плата на день звільнення ОСОБА_2 становить 171,74 грн.

Кількість робочих днів за час затримки виконання рішення суду за період із 26.07.2016 року по 16.10.2016 року становить 57 робочих днів, в т.ч.: липень 2016 року - 4 дні, серпень 2016 року - 22 дні, вересень 2016 року - 22 дні, жовтень 2016 року - 9 днів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_2 за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року становить 9 789,18 грн. (57 х 171,74 грн.).

Разом з тим, суд першої інстанції не вірно стягнув з відповідача 3 465,32 грн., виходячи з наступного.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 з 02.07.2016 року отримувала допомогу по безробіттю, як застрахована особа відповідно до ч. 1,3,4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613.

Так, за період із 02.07.2016 року по 25.07.2016 року позивач отримала 2 616,77 грн., за період з 26.07.2016 по 31.07.2016 - 654,19 грн., з 01.08.2016 по 07.08.2016 - 763,22 грн., з 08.08.2016 по 21.08.2016 - 1 526,45 грн., з 22.08.2016 по 31.08.2016 - 1 090, 32 грн., з 01.09.2016 року по 04.09.2016 року - 436,13 грн., з 05.09.2016 року по 27.09.2016 року - 2507,74 грн., що підтверджується матеріалами, наданими Кельменецьким РЦЗ.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-III із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Аналогічна правова норма закріплена в абз. 10 пп.1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198.

Кельменецький РЦЗ звернувся до Чернівецької митниці ДФС з претензією 21.10.2016 року вих. №01-11/657 про відшкодування коштів, а саме допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_2 за весь період у сумі 9594,82 грн.

На виконання вищевказаної претензії Чернівецькою митницею ДФС вказану суму перераховано двома платіжними дорученнями, зокрема: платіжними дорученнями №1622 від 07.11.2016 року та №137 від 23.11.2016 року.

Отже, відповідач повернув Кельменецькому РЦЗ усю суму отриманої позивачем допомоги у розмірі 9 594,82 грн., а не 6 323,86 грн. (платіжне доручення № 137 від 23 листопада 2016 року), як зазначив суд першої інстанції.

З урахуванням наведеного, позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року, проте з урахуванням коштів, отриманих нею від Кельменецького РЦЗ у вигляді допомоги по безробіттю за вказаний період.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що допомога по безробіттю у розмірі 9 594,82 грн. отримана ОСОБА_2 за період з 02.07.2016 року по 27.09.2016 року.

Враховуючи, що в межах даного адміністративного позову позивач просить стягнути середній заробіток за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 має право на виплату середнього заробітку за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року у розмірі 9 789,18 грн., з урахуванням коштів, отриманих від Кельменецького РЦЗ у вигляді допомоги по безробіттю у розмірі 6 978,05 за період саме з 26.07.2016 року по 27.09.2016 року (9 594,82 грн. - 2616,77 грн. (кошти, отримані за період з 02.07.2016 року по 25.07.2016 року) = 6 978,05 грн.).

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі було з'ясовано усі обставини у справі та досліджено відповідні докази, що призвело до необґрунтованого стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 3 465,32 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Чернівецької митниці Державної фіскальної служби середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 26.07.2016 року по 16.10.2016 року в розмірі 9 789, 18 грн., з урахуванням отриманої допомоги по безробіттю за період з 26.07.2016 року по 27.09.2016 року у розмірі 6 978, 05 грн.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Стягнути з Чернівецької митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 26 липня 2016 року по 16 жовтня 2016 року у розмірі 9 789,18 грн., з урахуванням отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 6 978, 05 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.