Справа № 2-а-10.3.2-1/11
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 2-а-10.3.2-1/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Козаченко Р.В

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області (надалі - УСЗН) звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 27.09.2011 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.06.2017 року відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, УСЗН подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а заяву про відстрочення виконання рішення суду задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2011 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області (надалі - УПСЗН), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу в повному об'ємі грошової допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату цієї допомоги в повному об'ємі за 2008-2011 роки.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2011 року, залишеною ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013 року без змін, позов задоволений частково. Визнано дії УПСЗН щодо ненарахування позивачу та невиплати в 2011 році щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними, та зобов'язано УПСЗН нарахувати і виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік відповідно до положень ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати.

26.08.2016 року позивач звернувся до відділу примусового виконання судових рішень Головного управління юстиції в Миколаївської області із заявою про примусове виконання рішення суду.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 30.08.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеної постанови суду.

В зв'язку з цим боржником здійснено розрахунок зазначеної допомоги, який склав 4800,00 грн..

Відповідно до письмової відповіді Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації від 21.03.2017 року, наданої на запит УСЗН, виплата коштів позивачу можлива у межах бюджетних асигнувань, а оскільки такі витрати з бюджету не були зазначені в попередні роки органами Казначейства, тому для здійснення виплат в теперішній час підстав немає.

В зв'язку з цим УСЗН звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наведені УСЗН обставини не є підставами, які ускладнюють виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду від 27.09.2011 року, УСЗН зазначило, що не відмовляється від виконання постанови суду, однак на даний час виплатити кошти не має можливості через відсутність асигнувань на ці виплатити із державного бюджету, тому просило відстрочити виконання рішення суду до кінця 2017 року.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15.10.2009 року по справі «Комнацький проти України» визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду необхідно відмовити, оскільки посилання УСЗН на відсутність коштів у боржника та у держави на виконання взятих на себе зобов'язань не є обставиною, яка ускладнює виконання рішення та не є підставою для відстрочення виконання такого рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації - залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський