Справа № 766/1582/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/1582/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Хайдарова І.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Федусика А.Г.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 січня 2017 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні (далі УПФУ в м. Херсоні, відповідач)про визнання протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 12.05.2006 року йому призначена пенсія за віком. 09 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» №3723ХІІ у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців згідно із постановою КМУ від 06.04.2016р. № 292 на підставі довідки Херсонського обласного управління лісового та мисливського господарства від 09.08.2016р. № 05-09/35 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію. Відповідач листом від 02.09.2017р. №296/К-1 відмовив у перерахунку пенсії позивачу, посилаючись діючими нормами законодавства скасовано норми, якими було визначено право та порядок перерахунку пенсій державних службовців.

15 травня 2017 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду замінено відповідача у справі на правонаступника, а саме Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні замінити на Херсонське обєднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ у м. Херсоні про визнання дій протиправним та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задоволено частково.

Зобов'язано УПФУ у м. Херсоні здійснити ОСОБА_2 з 01.05.2016р. перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців згідно із постановою КМУ від 06.04.2016р. № 292 на підставі довідки Херсонського обласного управління лісового та мисливського господарства від 09.08.2016р. № 05-09/35 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію відповідно до статті 37 ЗУ «Про державну службу» №3723ХІІ та здійсненням виплати заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_2М з 12.05.2006 року перебуває на обліку в УПФУ в місті Херсоні та отримує пенсію за віком.

09 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» №3723ХІІ у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців згідно із постановою КМУ від 06.04.2016р. № 292 на підставі довідки Херсонського обласного управління лісового та мисливського господарства від 09.08.2016р. № 05-09/35 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію

Відповідач листом від 02.09.2017р. №296/К-1 відмовив у перерахунку пенсії позивачу, посилаючись діючими нормами законодавства скасовано норми, якими було визначено право та порядок перерахунку пенсій державних службовців.

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відмова у перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, фактично обмежує право позивача на реалізацію його конституційного права на соціальний захист, гарантований статтею 46 Конституції України, яке згідно зі статтею 64 Основного Закону України не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В апеляційній скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу " від 16.12.1993 року (в редакції чинній на час призначення пенсії позивача) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не меншу 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 відсотків посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

16.01.2003 року Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року був доповнений ст.37-1, яка в редакції до 01.01.2015 року передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З наведених норм убачається, що законодавцем було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України " №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, були внесені зміни до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року і викладено статтю у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Зазначені зміни Конституційним судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися, а тому є чинними.

Постановою №1013, яка діє з 15.12.2015 року, були врегулюванні лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, враховуючи наведене, на час звернення позивача 09.08.2016 року до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії, норми законодавства на які посилається позивач, та які визначали право позивача на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою були фактично скасовані, а порядок та умови перерахунку призначених пенсій державним службовцям закріплено за Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, Кабінетом Міністрів України умови та порядок проведення такого перерахунку визначенні не були.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з 01 грудня 2015 року право позивача на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, законодавством визначено не було, а правові підстави здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі поданої ним довідки були відсутні.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу " №889-VIII від 10.12.2015 року.

У зв'язку з набуттям чинності зазначеного Закону, положення Закону України "Про державну службу " від 16.12.1993 року втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст.90 Закону України "Про державну службу " від 10.12.2015 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ".

Таким чином, з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу " від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу " від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року також відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Суд апеляційної інстанції вважає за потрібне зробити висновок, що рішення УПФ, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, є обґрунтованим та правомірним, правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року, що діяв на час призначення пенсії, та Постанови №1013, як просить позивач у своєму адміністративному позові - відсутні, оскільки право позивача на момент його звернення із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, законодавством визначено не було, а правові підстави здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі поданої нею довідки у відповідача були відсутні.

Щодо посилання позивача на те, що відповідно до ст.22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.2. рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.п.2, 3 ст.116 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду України №2-рп/99 від лютого 1999 року у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Оскільки, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також, відповідно рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України " від 28.12.2014 року є чинним, та те, що відповідно до приписів ст.90 Закону України "Про державну службу " від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій - помилковими, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При розв'язанні спірних правовідносин колегією суддів враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку йому пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 197; ст. 198; ст. 202; ст.205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 21 березня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В. Яковлєв