Справа № 821/158/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/158/17

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Одесі апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017р. ФОП ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення за №000111305, №000121305 від 5.01.2017р., за №000211305 від 6.01.2017р., вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-000131305 від 5.01.2017р. та рішення про застосування штрафних санкцій за №000201305 від 5.01.2017р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2, за результатами якої 20.12.2016р. складено акт перевірки за №898/2-1-03-13-05/НОМЕР_1, в якому вказано на порушення:

- ст.170 ПК України в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 2967,51грн.;

- ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряє мий період суму 6327,36грн.;

- пп.1.4 п.16 прим.1 підрозд. 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого не нараховано та несплачено військовий збір за 2015р. в сумі 66,76грн.;

- ст.187 п.188.1 ст.188 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну сум 3909,33грн..

На підставі встановлених порушень відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення за №000111305 від 5.01.2017р., яким ФОП ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 3709,39грн., у тому числі за основним платежем в сумі 2967,51грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 741,88грн.;

- податкове повідомлення-рішення за №000121305 від 5.01.2017р., яким ФОП ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання за платежем Військовий збір в сумі 83,45грн., у тому числі за основним платежем в сумі 66,76грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 16,69грн.;

- податкове повідомлення-рішення за №000211305 від 6.01.2017р., яким ФОП ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 4886,66грн., у тому числі за основним платежем в сумі 3909,33грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1954,67грн.;

- рішення за №000201305 від 5.01.2017р., яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 871,88грн.;

- вимогу за №Ф-000131305 від 1.01.2017р., яким ФОП ОСОБА_2 зобов'язано сплатити борг (недоїмку) в сумі 6327,36грн..

Підставою для прийняття спірних рішень, стали висновки ДПІ про те, що позивачем укладено договори передачі в оренду нежитлового приміщення без врахування Методики визначення мінімальної суми орендної плати.

Не погоджуючись із вищенаведеними рішеннями, позивач звернувся із відповідним позовом до суду в якому вказує, що спірні договори оренди нежитлових приміщень укладені у відповідності до норм діючого законодавства, а тому вони відповідають дійсності. Податки сплачені у відповідності до умов договору, порушень при цьому допущено не було.

Посилаючись на вказані обставини просив вимоги задовольнити.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №000111305 від 5.01.2017р., яким ФОП ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 3709,39грн., у тому числі за основним платежем в сумі 2967,51грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 741,88грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №000121305 від 5.01.2017р., яким ФОП ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання за платежем Військовий збір в сумі 83,45грн., у тому числі за основним платежем в сумі 66,76грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 16,69грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №000211305 від 6.01.2017р., яким ФОП ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 4886,66грн., у тому числі за основним платежем в сумі 3909,33грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1954,67грн.

Скасовано рішення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №000201305 від 5.01.2017р., яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 871,88грн.

Скасовано вимогу Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 1.01.2017р. №Ф-000131305, яким ФОП ОСОБА_2 зобов'язано сплатити борг (недоїмку) в сумі 6327,36грн.

Стягнуто з Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_2 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 640, 0грн. (Шістсот сорок гривень 00 коп.) шляхом безспірного списання.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщенні про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ДПІ не доведено того факту, що при укладанні договорів оренди нежитлового приміщення позивачем порушені будь-які норми діючого законодавства що стосується розміру орендної плати та в подальшому зменшення податкових надходжень.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що за результатами документальної планової виїзної перевірки працівниками ДПІ 20.12.2016р. складено акт за №898/2-1-03-13-05/НОМЕР_1 (далі - акт), у висновках якого вказано на порушення податкового законодавства.

На підстави порушень, виявлених під час перевірки, ДПІ прийнято: - 5.01.2017р. податкове повідомлення-рішення за №000111305 про збільшення грошового зобов'язання з ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 3709,39грн., у тому числі за основним платежем в сумі 2967,51грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 741,88 грн.; - 5.01.2017р. податкове повідомлення-рішення №000121305, яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем Військовий збір в сумі 83,45 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 66,76 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 16,69 грн.; - 6.01.2017р. податкове повідомлення-рішення №000211305 про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 4886,66грн., у тому числі за основним платежем в сумі 3909,33грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1954,67грн.; - 5.01.2017р. рішення №000201305 року, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 871,88грн.; - 1.01.2017р. вимогу за №Ф-000131305 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 6327,36 грн.

Підставою для прийняття спірних рішень ДПІ стали висновки про те, що при укладанні договорів оренди та визначені розміру орендної плати, позивачем не було застосовано вимоги Постанови КМУ «Про затвердження Методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб», що призвело до заниження ПДФО, за рахунок заниження загального оподаткованого доходу за 2014р. та 2015р.

Перевіряючи правомірність прийняття спірних рішень ДПІ, з урахуванням підстав, з якими позивач пов'язує їх скасування, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п.170.1.2 ст.170 ПК України, податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об'єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в п.п.170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.

При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується КМУ, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місяця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати зазначеного в договорі оренди.

Отже, вказана норма податкового законодавства чітко визначає платника податку, а саме орендаря нерухомого майна, а також визначає об'єкт оподаткування, який визначається з розміру орендної плати, яка повинна бути узгоджена виходячи з методикою, визначеною КМУ.

Постановою КМУ №1253 від 29.12.2010р. затверджена «Методика визначенням мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб», яка рекомендована органам місцевого самоврядування сіл, селищ, міс, на території яких розміщене нерухоме майно, що надається в оренду, для визначення мінімальної вартості місячної оренди 1 кв.м. загальної площі такого майна. В п.1 вказаної постанови зазначено, що вказана методика регулює питання визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб.

З вказаного положення вбачається, що вказана Постанова КМУ (Постанова №1253) регулює питання орендної плати за передачу в оренду нерухомого майна, яке належить фізичній особі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору оренди приміщення №1 від 15.01.2014р. (ао.с.38,39) ФОП ОСОБА_2, який є власником нерухомого майна на підставі свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_2 від 12.023.1999р., передає ФОП ОСОБА_3 в оренду частину у складському приміщенні, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 280,8кв.м. з сплатою орендної плати у розмірі 2808грн. за перший місяць оренди.

Відповідно до договору оренди приміщення №10 від 1.08.2015р. (а.с.48-51) ФОП ОСОБА_2 передає раніше вказане приміщення ТОВ «Імпак Плюс», з сплатою орендної плати у розмірі 3234,82грн. щомісячно, зі зміною розміру орендної плати з урахуванням курсу долару США.

З наведених договорів вбачається, що орендар ФОП ОСОБА_2, є власником нерухомого майна на підставі свідоцтва про власність, передавав спірні об'єкти нерухомості в оренду ФОП, а тому судова колегія вважає, що положення Постанови №1253 не розповсюджуються на вказані правовідносини, оскільки регулюють тільки питання пов'язані з передачею в оренду нерухомого майна, яке належить фізичній особі.

Що стосується посилання ДПІ на те, що при визначені орендної плати, позивач не врахував рішення Херсонської міської ради за №500 від 28.12.2011р. (а.с.56-58), яке затверджує методику визначення мінімальної суми орендної плати за нерухоме майно фізичній особі, то апеляційний суд вважає за необхідним зауважити, що вказане рішення та затверджена методика визначає порядок розрахунку мінімальної суми орендної плати за нерухоме майно, яке належить фізичній особі, а не юридичній особі.

Під час з'ясування обставин по справ, апеляційним судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності і платником податку від доходу за надання нерухомості в оренду (КВЕД 68.20). Спірні договори оренди були укладені виключно із суб'єктами підприємницької діяльності.

Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, визначені ст.177 ПК України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин). Зазначена стаття не містить будь-яких положень, які обмежують право фізичної - особи підприємця на вільне ціноутворення щодо реалізованих нею товарів (робіт, послуг).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що податкові повідомлення - рішення від 5.01.2017р. за №000111305, за №000121305, від 6.01.2017р. за №000211305, вимога про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-000131305 від 5.01.2017р. та рішення про застосування штрафних санкцій за №000201305 від 5.01.2017р. є такими, що прийнятті в супереч податковому законодавств та підлягають скасуванню.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.198,200,206КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В.Кравченко

О.В. Лукянчук