Справа № 720/622/17
Суддя: Ляху Г. О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/622/17
Провадження № 2-а/720/22/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

за участю секретаря Лупу О.Д.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог управління патрульної поліції в м. Чернівці про скасування як незаконної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог управління патрульної поліції в м. Чернівці про скасування як незаконної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 10 квітня 2017 року відповідачем відносно нього була винесена постанова серії АР № 732246 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 Кодексу України за нібито керування автомобілем поза населеним пунктом без ввімкнених денних ходових вогнів. Оскільки, відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності без достатніх належних та допустимих доказів, які б підтвердили його вину, та із порушенням процесуального порядку винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, просив скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що 10 квітня 2017 року позивач керував автомобілем поза населеним пунктом без ввімкнених денних ходових вогнів, у звязку із чим його було зупинено та звернуто увагу на допущене правопорушення. Відповідач свою провину не визнав, вів себе агресивно та нахабно, після чого ним було винесено відносно позивача постанову серії АР № 732246 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 Кодексу України та накладено адміністративне стягнення в межах санкції даної статті. Під час винесення постанови позивачу були розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та вручено копію постанови.

Представник третьої особи позов не визнав та пояснив, що постанова серії АР № 732246 від 10 квітня 2017 року була винесена працівником патрульної поліції відповідачем у справі із додержанням вимог чинного законодавства, а тому просив відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що працює інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці. 10 квітня 2017 року при патрулюванні траси М-19 було виявлено, що позивач керував автомобілем поза населеним пунктом без ввімкнених денних ходових вогнів, у звязку із чим, інспектором Опаєць В.Г. відносно останнього була винесена постанова за порушення вимог ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2017 року інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_2 була винесена постанова серії АР № 732246 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 Кодексу України, у звязку із керуванням автомобілем НОМЕР_1 поза населеним пунктом в порушення вимог п. 9.8 ПДР без ввімкнених денних ходових вогнів.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи даний позов, суд виходить з того, що порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.1 Правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пп. «г» п. 9.1 увімкнення ближнього світла фар у світлі пору доби є попереджувальним сигналом.

Пунктом 8.5 встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оцінюючи правомірність винесеної відповідачем постанови, суд виходить з наступного.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського встановив, що обставини події та поведінка позивача підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказане було також підтверджено в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_4, який став очевидцем вчиненого позивачем правопорушення.

Слід зазначити, що позивач не спростував покази даного свідка будь-якими належними та допустимими доказами, а лише послався на відсутність у поліцейських відеозапису про керування ним автомобілем без ввімкнених денних ходових вогнів, що не виправдовує допущене ним порушення.

Що стосується порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому згідно ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього кодексу.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями частини пятої даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Слід зазначити, що відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Вказані норми є чинними на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи.

Отже, встановивши порушення правил дорожнього руху, відповідач з дотриманням порядку розгляду адміністративної справи, виніс правомірну постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу на місці вчинення правопорушення, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Що стосується доводів апелянта щодо невідповідності постанови серії АР № 732246 вимогам закону, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, слід зазначити, що відсутність однієї із відомостей, зазначених у цій статті, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В силу вимог п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

У додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, міститься зразок постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, суд звертає увагу, що постанова серії АР № 732246, яку оскаржує позивач, винесена на бланку, який повністю відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, вказані положення ч. 6 ст. 258 КУпАП втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року. Тому відповідач правомірно вручив позивачу саме копію оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, у звязку із чим, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 159, 160 ч.3, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог управління патрульної поліції в м. Чернівці про скасування як незаконної постанови серії АР № 732246 від 10 квітня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Новоселицький місцевий адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає чинності після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: