Справа № 2-а-132/11
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-132/11
ПОСТАНОВА

іменем України

10.03.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Василенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання рішення недійсним та зобов'язання вчинити дію, -

встановив:

У квітні 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона народилась та постійно проживає в с.Крюківщина. Має свою сімю, але проживає у будинку своїх батьків. Свого житла не має, не має у власності ні будинку, ні земельної ділянки. У лютому 2004 року вона звернулась із заявою до сільської ради про надання та виділення їй земельної ділянки площею 0,12га з правом приватної власності під будівництво жилого будинку з метою покращення житлового-побутових умов. Її заява була зареєстрована та занесена до списків громадян с.Крюківщина, які перебувають на обліку для отримання земельних ділянок під індивідуальну забудову.

Лише у 2007 року її заява була розглянута на сесії ради, рішенням якої 27 лютого 2007 року відмовлено у такій передачі через відсутність земель відповідного призначення. Вважає рішення незаконним та таким, що порушує її права. У позові зазначила, що в подальшому і в 2008 році, і в 2009 році громадянам виділялись земельні ділянки під забудову. При цьому дані громадяни вже мали у власності жилі будинки та не зареєстровані у списках жителів с.Крюківщина, які перебувають на обліку для отримання земельних ділянок під забудову. Вважає, що це є шахрайські дії посадових осіб Крюківщинської сільської ради; прийняті рішення є незаконними та цинічними по відношенню до людей, по відношенню до неї діють упереджено.

Просила суд визнати недійсним рішення Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області від 19 жовтня 2007 року щодо відмови у передачі та виділенні їй земельної ділянки розміром 0,12га під жиле будівництво індивідуального жилого будинку, господарських будівель та споруд; зобов'язати Крюківщинську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області прийняти рішення про надання та виділення земельної ділянки в натурі розміром 0,12га під жиле будівництво індивідуального жилого будинку, господарських будівель та споруд безоплатно у приватну власність із земель державної чи комунальної власності з метою покращення житлових умов її сімї.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Суду пояснив, що про рішення ради позивачу не було нічого відомо, оскільки після прийняття сільська рада рішення не надсилала. Про рішення вона дізналась лише на початку 2009 року, тоді й звернулась до суду з позовом. Також вказав, що сільська рада надсилає незаконні листи про відсутність вільних земельних ділянок під забудову, оскільки за формою 6-зем є вільні землі - рілля. Всі списки жителів с.Крюківщина, які перебули на обліку для отримання земельних ділянок під забудову, голова сільської ради незаконно знищив. Після прийняття оскаржуваного рішення сільська рада продає, роздає земельні ділянки під забудову саме з ріллі. Тому є всі підстави вважати, що рішення сільської ради є незаконним, та наявна можливість виділити позивачу земельну ділянку з ріллі під будівництво. Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що заява позивача була зареєстрована та розглянута на сесії. По ній було прийнято рішення про відмову у передачі земельної ділянки в межах с. Крюківщина для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд через відсутність таких земель. Пояснив, що через відсутність земель рішень про передачу у приватну власність сесією ради не приймалось. В даний час також відсутні вільні земельні ділянки під забудову. Вже неодноразово громадяни звертались до суду про скасування рішень ради, прийнятих за таких же підстав, але їм було відмовлено. Вказав, що позивачка просила виділити їй земельну ділянку для індивідуального жилого будівництва, але земельні ділянки з таким призначенням взагалі відсутні. Передача земельних ділянок під будівництво з рілля є неможливим, бо це прямо заборонено земельним законодавством. Сільська рада не заперечує право позивача на отримання земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У разі поданню нею відповідної заяви із зазначенням місця розташування земельної ділянки та наявності вільних земельних ділянок з даним призначенням - сільська рада прийме рішення про передачу їй земельної ділянки. Вважав, що прийняте рішення сільської ради є законним та обґрунтованим, тому у задоволенні позову слід відмовити.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вказано, що за заявою сторони, яка не погоджується з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд перевіряє правильність цього рішення і вирішує спір по суті.

З пояснень представника позивача вбачається, що у лютому 2004 року ОСОБА_1 звернулась до Крюківщинської сільської ради із заявою про передачу їй для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку в межах с.Крюківщина.

За ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель та споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до ст. 12 ЗК України та ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядженнями землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян.

П.12 Перехідних положень ЗК України передбачено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Рішенням Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 жовтня 2007 року відмовлено ОСОБА_1 в наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку у зв'язку з відсутністю в межах с.Крюківщина вільних земель відповідного призначення.

За ч.З ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки. : «знання угоди недійсною, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

З листа №402 від 13 вересня 2008 року Крюківщинської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області встановлено, що вільні земельні ділянки, передбачені для будівництва та обслуговування жилого будинку в межах с.Крюківщина відсутні.

Дана обставина встановлена і рішенням Києво-Святошинського районного суду від 25 вересня 2008 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області 25 грудня 2008 року.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на наявність вільних земель - ріллі відповідно до форми 6-зем.

З поданого звіту не можливо встановити чи є вільними земельні ділянки із цільовим призначенням під будівництво, обслуговування житлового будинку та споруд. Твердження представника позивача відносяться лише до вільних земель сільськогосподарського призначення - ріллі.

За ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя - рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, перелоги.

Відповідно до вимог закону дані земельні ділянки передаються у власність або користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватись насамперед для сільськогосподарського використання.

Таким чином, передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення із зміною цільового призначення суперечить чинному законодавству.

За ст. 118, 128 ЗК України громадяни, які бажають отримати земельну ділянку у власність мають звернутись із письмовою заявою до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської ради за місцем знаходження земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк.

Таким чином, посилання представника позивача на існування черги на отримання земельних ділянок є необгрунтованим. Крім того, з листа №184 від 14 травня 2007 року виконкому Крюківщинської сільської ради вбачається, що в сільській раді відсутня черга на отримання земельних ділянок, але існує облік заяв, поданих щодо отримання земельних ділянок.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що рішення Крюківщинської сільської ради від 19 жовтня 2007 року прийнято відповідно до вимог закону, не порушує прав позивача та не є перешкодою для звернення до сільської ради із новою заявою на отримання земельної ділянки при наявності вільних земельних ділянок відповідного призначення (під забудову) в межах с. Крюківщина, оскільки з 2004 року позивачка не подавала до сільської ради відповідних заяв.

Керуючись ст.ст.71, 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.З ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання постанови.

Суддя