Справа № 803/424/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Справа № 876/6387/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління ДФС у Волинській області в якому просив визнати нечинною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.03.2016 року №Ф-1817-17 в розмірі 102146,32 грн., в тому числі: 102146,32 грн. недоїмки.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу головного управління ДФС України у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 02 березня 2017 року №Ф-1817-17.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління ДФС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Органи ДФС за формою та в порядку визначеному Законом та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи.

У разі незгоди з розрахунком суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом ДФС шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначених у вимозі сум недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом ДФС, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу ДФС або суду), орган ДФС протягом десяти робочих днів надсилає до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки). При цьому дата набрання чинності (узгодження) зазначається у пункті 5 вимоги.

Також апелянт зазначає, що згідно картки особового рахунку платника єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за платежем код 71040000 ( для фізичних осіб підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 26.02.2016 р. рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 145845 грн. Дана недоїмка виникла згідно картки особового рахунку платника за актом у поточному році Вимога про сплату боргу (недоїмки) (для фізичної особи) № від 12.02.2016 р.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві та суд першої інстанції зазначає, що сторонами врегульовано всі спірні правовідносини щодо порядку нарахування, сплати та (або) примусового стягнення ЄСВ, оскільки відповідні рішення судів набрали законної сили, а саме по справі № 803/1258/16.

З таким твердженням позивача та суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки позивач не оскаржував вимогу №Ф- від 12.02.2016 р. зі сплати Єдиного внеску ні в адміністративному чи судовому порядку, однак таку вимогу отримав згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 28.02.2016 р. разом з рішенням про застосування штрафних санкцій єдиного внеску № від 12.02.2016р.

Крім того, в рішенні на яке посилається позивач оскаржувалося тільки податкове повідомлення-рішення від 12.02.2016 р. №, ніде не зазначено, що визнано протиправним та скасовано вимогу від 12.02.2016р. №Ф- єдиного внеску на суму 145845 грн..

Відповідно до п. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Посилання позивача в своїй позовній заяві на неправомірність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1817-17 від 02.03.2017 не знаходить свого підтвердження і не може бути підставою для скасування, оскільки, позивачем з гідно інтегрованої картки платника податків не погашено борг, то відповідно 02.03.2017р. було сформовано вимогу на підставі даних особових рахунків платника.

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Протягом десяти календарних днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки платник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.03.2016 року ГУ ДФС у Волинській області сформовано і направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені №Ф-1817-17 в сумі 102 146,32 грн., з яких 102 146,32 грн. недоїмки.

Розглґдаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частиною 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини другої розділу VIІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Судом першої інстанції з'ясовано, що на підставі наказу від 07.12.2015 року №2360, направлення від 21.12.2015 року №002453 Луцькою ОДПІ в період з 21.12.2015 року по 13.01.2016 року проведено документальну планову виїзну перевірку СПД ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період за цей же період. За результатами перевірки складено акт від 19.01.2016 року №106/17-01/НОМЕР_1, згідно із висновками якого контролюючим органом виявлено порушення пункту 2 частини першої статті 7, пунктів 2, 3, 9 статті 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», внаслідок чого підприємцем занижено єдиний соціальний внесок на загальну суму 145 845,04 грн., в тому числі за 2012 рік на 36 415,57 грн., за 2013 рік на 44 577 грн., за 2014 рік на 64 852,47 грн.; пункту 44.1 статті 44, пункти 177.2, 177.4 статті 177, пункт 138.2 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб в сумі 343 213,14 грн., з яких: 20 136,23 грн. за 2013 рік, 323 076,91 грн. за 2014 рік. На підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.02.2016 року №, яким СПД ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 343 213,10 грн. за основним платежем, на 85 803,29 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Зазначене податкове повідомлення-рішення підприємцем оскаржене в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 року в адміністративній справі №803/517/16, яка набрала законної сили 10.10.2016 року, податкове повідомлення-рішення від 12.02.2016 року № визнано протиправним та скасоване.

Також як з'ясовано судом першої інстанції, Луцькою ОДПІ за результатами вищевказаної перевірки виставлено позивачу вимогу від 12.02.2016 року №000961304 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 145 845,00 грн. та прийнято рішення від 12.02.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 20 454,91 грн., яке було оскаржене в судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08.11.2016 року та додатковою постановою від 16.11.2016 року в справі №803/1258/16, які залишені без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2017 року, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинним та скасування рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.02.2016 року № в частині донарахування 109 429,42 грн. єдиного соціального внеску та в частині застосування 13 171,80 грн. штрафних санкцій.

Луцькою ОДПІ на підставі вищевказаної перевірки 15.07.2016 року знову винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.07.2016 №Ф-1817-17 в розмірі 122601,27 грн., в тому числі: 109429,47 грн. недоїмки та 13171,80 штрафних санкцій, яка була оскаржена в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2017 року в справі №803/1100/16 позовні вимоги задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу Луцької ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 15.07.2016 року №Ф-1817-17 в частині сплати суми боргу в розмірі 122601,27 грн., в тому числі: 109429,47 грн. недоїмки та 13171,80 грн. штрафних санкцій, проте дана постанова на даний час не набрала законної сили.

Суд вірно зазначив, що рішенням суду в адміністративній справі №803/517/16, яке набрало законної сили, встановлено безпідставність і протиправність висновків контролюючого органу щодо заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 343 213,10 грн., з яких: 20 136,23 грн. за 2013 рік і 323 076,91 грн. за 2014 рік. Водночас предметом судового розгляду в адміністративній справі №803/1258/16 було встановлення правомірності рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.02.2016 року №, згідно з яким у зв'язку з донарахуванням контролюючим органом за результатами перевірки 145 845 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафну санкцію в розмірі 20 454,91 грн.

Оскільки, рішеннями суду в адміністративних справах №803/517/16 та №803/1258/16, які набрали законної сили, встановлено безпідставність висновків контролюючого органу, викладених у акті перевірки від 19.01.2016 року №106/17-01/НОМЕР_1, щодо заниження ФОП ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб на суму 343 213,10 грн., з яких: 20 136,23 грн. за 2013 рік і 323 076,91 грн. за 2014 рік, а також скасовано рішення від 12.02.2016 року № в частині донарахування за 2013-2014 роки 109 429,47 грн. єдиного внеску та 13 171,80 грн. штрафних санкцій, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що вимога ГУ ДФС у Волинській області від 02.03.2017 року №Ф-1817-17 в частині суми боргу 102 146,32 грн., з яких: 102 146,32 грн. недоїмки з єдиного внеску, підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до платіжного доручення від 24.02.2017 року №6498 позивачем сплачено єдиний соціальний внесок за 2012 рік у розмірі 36 415,57 грн. та згідно з платіжним дорученням від 14.02.2017 року №6448 - штрафні санкції у сумі 7 283,11 грн., нарахованих рішенням від 12.02.2016 року № за період 2012 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а постанова Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року по справі № 803/424/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар

Повний текст виготовлений 05.07.2017 року