Справа № 296/9457/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 червня 2017 року м. Київ К/800/20824/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 07 лютого 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Національна поліція України про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління МВС України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Національна поліція України про визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги; зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850; зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку; зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області провести виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до вказаного Порядку.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017р., позов задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850, з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Міністерство внутрішніх справ України подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просило їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на наступне.

Суди встановили, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та на підставі наказу МВС України від 05.11.2015р. №331о/с був звільнений з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015р.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 25.03.2016р. №35/30 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, а також зазначено, що захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії "12 ААА" №514553 від 22.04.2016р. за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В червні 2016 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, й відповідно до висновку УМВС України в Житомирській області про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990р. №565-ХІІ «Про міліцію» ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700,00 грн. на підставі пп.3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.

Проте, листом №15/2-2753 від 21.07.2016р. УМВС України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1, що його матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги повернуті без розгляду у зв'язку з тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07.11.2015р., порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст.23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 (далі - Порядок №850).

Так, відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно ж з п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку №850).

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, як правильно зазначили суди, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й виходячи з положень якого обов'язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України, яке, однак, всупереч наведеному, повернуло документи позивача без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів п.5 ч.5 ст.214 КАС України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 07 лютого 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Національна поліція України про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник