Справа № 489/6547/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р.м. ОдесаСправа № 489/6547/16-а

Категорія: 7.1Головуючий в 1 інстанції: Кокорєв В.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2016 року № 102308, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря ОСОБА_3

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами філії «Октябрськ» ДП «Адміністрація морських портів України», на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 102322 від 23.12.2016 року, відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2016 року № 102308, якою ОСОБА_2, завідуючу сектора екологічної безпеки, визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 82 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Підставною притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ст. 17 Закону України «Про відходи», постанови Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 269 порушення правил поводження з відходами, а саме відповідачем було встановлено, що філією «Октябрськ» ДП «Адміністрація морських портів України» відходи з суден не знешкоджуються на території порту, а передаються сторонній організації.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заявлених позивачем вимог, прийшов до висновку, що державний інспектор при винесенні оскаржуваної постанови діяв відповідно до чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова відповідає вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, відповідно до ст. 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року № 1264-XII, полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (чинної та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об'єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об'єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Так, процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначено Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженим наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 року № 464 (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 вказаного Порядку для здійснення перевірки керівником відповідно органу Держекоінспекції або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити: найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки; період, за який буде здійснюватись перевірка; визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками).

На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки (додаток 1), яке підписується керівником або заступником керівника органу Держекоінспекції (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Пунктами 4.4, 4.5, 4.6 зазначено Порядку передбачено, що під час проведення перевірки перевіряються наявність та чинність дозвільних документів, які підтверджують право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної з використанням природних ресурсів (розміщення відходів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), небезпечними хімічними речовинами, викиди в атмосферне повітря з стаціонарних джерел, спеціальне використання природних ресурсів), транскордонним переміщенням об'єктів рослинного й тваринного світу, та інших документів, необхідних для здійснення перевірки.

Крім цього, перевірка здійснюється на території суб'єкта господарювання - на виробничих майданчиках, у цехах, у місцях розташування обладнання, земельних ділянках, у тому числі територій та об'єктів природно-заповідного фонду, шляхом візуального огляду із застосуванням, у разі необхідності, інструментально-лабораторного, радіаційного та інших методів контролю.

При здійсненні перевірок на об'єктах, діяльність чи експлуатація яких пов'язана із впливом на довкілля шляхом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти, розміщення відходів, забруднення ґрунтів, проводиться перевірка здійснення суб'єктом господарювання інструментально-лабораторних вимірювань при виробничому контролі за дотриманням встановлених нормативів, а також, у разі необхідності, здійснення відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання за дотриманням суб'єктами господарювання встановлених нормативів.

Відповідно до п.п. 4.13, 4.18 зазначеного Порядку за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

У разі виявлення під час проведення перевірки порушення вимог природоохоронного законодавства, за які згідно Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративна відповідальність, державні інспектори складають протокол про адміністративне правопорушення відповідно до наказу Мінприроди України від 05.07.2004 року № 264 «Про затвердження Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2004 року за № 934/9533 (Інструкція з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення (заголовок із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства екології та природних ресурсів № 299 від 02.10.2014 року).

Так, зокрема, згідно статті 17 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 року № 187/98-ВР суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб'єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоровя людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; е) брати участь у будівництві об'єктів поводження з відходами; є) здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обгрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації; ж) не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки; з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах; и) здійснювати контроль за станом місць чи об'єктів розміщення власних відходів; і) своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів; ї) надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформацію про відходи та пов'язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; й) призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами; к) забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами; л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров'ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України; м) забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами; н) мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; о) мати погоджений із уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов'язаної з поводженням з небезпечними відходами; п) передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари; р) здійснювати планування нового будівництва або реконструкції обєкта поводження з відходами з дотриманням вимог законодавства про містобудування; с) мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000; т) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Субєкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобовязані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Суб'єкти господарювання, які в установленому порядку визначені виконавцями послуг на вивезення побутових відходів на певній території, здійснюють їх роздільне збирання.

Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об'єкт утворення відходів.

Також, пунктом 17 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 269, що встановлюють вимоги щодо запобігання забрудненню та засміченню внутрішніх морських вод і територіального моря України підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадянами України, а також іноземними юридичними і фізичними особами та особами без громадянства, українськими та іноземними суднами, які перебувають у цих водах, передбачено, що тимчасове накопичення і складування відходів та сміття на території портів можливе лише за наявності спеціально відведених та обладнаних місць та у разі їх подальшої утилізації та знешкодження.

При цьому побутові відходи та сміття, прийняті з суден, повинні знешкоджуватися у портах.

В свою чергу, статтею 82 КУпАП визначено, що порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення - тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ході перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами філії «Октябрськ» ДП «Адміністрація морських портів України», відповідачем було встановлено порушення з боку останнього правил поводження з відходами, що визначені ст. 17 Закону України «Про відходи», постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 269, а саме відповідачем було встановлено, що філією «Октябрськ» ДП «Адміністрація морських портів України» відходи з суден не знешкоджуються на території порту, а передаються сторонній організації.

Саме за встановлених у ході проведеної перевірки обставин відповідачем і було винесено оскаржувану постанову про притягнення позивача, як посадової особи відповідальної за охорону навколишнього природного середовища завідувача сектору екологічної безпеки, до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП.

Зазначені обставини щодо встановлених відповідачем порушень, як в заявленому адміністративному позові, так і в поданій апеляційній скарзі, позивачем жодним чином не заперечуються.

Поряд з цим, так само, як в заявленому адміністративному позові, так і в поданій апеляційній скарзі, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, остання посилається на те, що у звязку з відсутністю достатньої кількості власних технічних засобів та технічних можливостей, виконуючи свій обовязок щодо прийняття із суден відповідних забруднень, філією «Октябрськ» забезпечено виконання вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316 «Про портові збори» у вказаній частині шляхом укладення відповідних договорів зі сторонніми організаціями на надання зазначених послуг, а саме з ТОВ «Українська науково-екологічна компанія».

В свою чергу, що стосується виконання вимог п. 17 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 269, позивач вказала, що усі забруднюючі речовини, що зібрані ТОВ «Українська науково-екологічна компанія» із суден в спеціалізованому морському порту Ольвія були знешкодженні у Миколаївському морському торговельному порту, де розміщена спеціальна установка. На думку позивача, наведеним п. 17 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення не визначено, що забруднюючі речовини, прийняті з суден, повинні бути знешкоджені саме у тому порту, в якому були прийняті.

Проте, наведені посилання позивача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало саме не забезпечення філією «Октябрськ» ДП «Адміністрація морських портів України» знешкодження прийнятих з суден побутових відходів і сміття у порту.

Водночас, як вже зазначалось вище, пунктом 17 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 року № 269, чітко визначено, що знешкоджування побутових відходів та сміття, прийнятих з суден, здійснюється саме у портах.

Однак, як в ході проведеної перевірки, так і під час судового розгляду справи, позивачем не надано жодного доказу щодо виконання вказаних вимог.

Навпаки, позивачем не заперечується, що знешкоджування побутових відходів та сміття, прийнятих з суден, не здійснюється в порту «Октябрьск» (перейменований в порт «Ольвія» згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 46).

Посилання позивача на договір від 08.02.2016 року, укладений ДП «Адміністрація морських портів України» з ТОВ «Українська наукова екологічна компанія», колегія суддів вважає також безпідставними, оскільки за вказаним договором ТОВ «Українська наукова екологічна компанія» бере на себе зобовязання щодо забезпечення прийняття (збирання) з суден, що перебувають в акваторії порту, твердих забруднюючих речовин, а не знешкоджування побутових відходів, прийнятих з суден у порту.

Так само є безпідставними посилання апелента на те, що на виконання вказаного п. 17 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, здійснюється знешкодження, зокрема, побутових відходів, зібраних із суден в спеціалізованому морському порту «Октябрьск» («Ольвія») у Миколаївському морському торговельному порту, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин не надано.

В свою чергу, наданий позивачем договір від 01.12.2015 року не є доказом виконання наведених вимог щодо знешкоджування побутових відходів та сміття, прийнятих з суден, у порту, оскільки вказаний договір укладений ТОВ «Українська наукова екологічна компанія» з ТОВ «Юг-Спецсервис» щодо надавання послуг з видалення твердих відходів з подальшим спалюванням у власній сміттєспалювальній печі.

Інших доказів на підтвердження наведених доводів позивачем, як під час проведення оскаржуваної перевірки, так і під час судового розгляду справи не надано, в той же час, судом апеляційної інстанції надавався позивачу достатній строк для підтвердження своїх доводів та також суд сприяв у наданні відповідних доказів шляхом їх витруювання.

Також, слід зазначити, що в додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянтом вказані додаткові підстави заявленого позову, які не були наведені в позовній заяві, а саме апелянт посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано місце роботи позивача, місце складання протоколу, а також апелянт зазначає про те, що в протоколі вказано про порушення ст. 17 Закону України «Про відходи», а в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ст. 82 Закону України «Про відходи».

Проте, такі посилання апелянту спростовуються наявним в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення, в якому вказано, як місце його складання, так і прізвище, імя, по-батькове особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а також її посада.

Також, слід зазначити, що позивача притягнуто до відповідальності за ст. 82 КУпАП, про що вказано, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення.

Будь-яких посилань на ст. 82 Закону України «Про відходи» протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Що стосується посилань апелянта на те, що її посадовою інструкцією не передбачено відповідальності за встановлені відповідачем порушення, колегія суддів зазначає, що із витребуваної посадовою інструкції завідувача сектора екологічної безпеки філії «Октябрськ» ДП «Адміністрація морських портів України» (саме цю посаду займає позивач) вбачається, що саме до завдань та обовязків завідувача сектора екологічної безпеки відноситься: керування розробкою та впровадженням заходів, що запобігають забрудненню навколишньому середовищу, раціональному використанню природних ресурсів та здійснення контролю за їх виконанням; контроль організації роботи з обліку та контролю за кількістю та якістю відходів, що утворилися в процесі виробничої діяльності; контроль за станом навколишнього середовища на території та акваторії; контроль за дотриманням природоохоронних норм та правил при здійсненні господарської діяльності (2.3, 2.6, 2.12.1, 2.12.2).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідач діяв у межах повноважень, а тому підстави для скасування прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець

30 червня 2017 р.