Справа № 484/813/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 484/813/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Закревський В.І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Федусика А.Г.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Осавуляк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про припинення йому раніше призначеної виплати пенсії за власним бажанням -,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, в якому просить: зобов'язати Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області припинити йому (ОСОБА_2) виплату пенсії в зв'язку з відмовою від неї.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до п. 5 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавством не визначений конкретний перелік інших випадків, тому до цих випадків можна віднести такий як добровільна відмова пенсіонера від отримання пенсії, що випливає із ст. 46 Конституції України, ст. 26, ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про припинення йому раніше призначеної виплати пенсії за власним бажанням-відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_2, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вказана постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

24.02.2017 року ОСОБА_2, звернувся до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області з заявою, якою просив припинити виплату пенсії за власним бажанням.

02.03.2017 року листом №8-24-08 відповідач повідомив позивача, що ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» містить вичерпний перелік підстав за яких виплата пенсій може бути припинена і відмовив в задоволенні такої заяви.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що у діях відповідача щодо відмови у припиненні виплати пенсії за власним бажанням ОСОБА_2 не має порушень вимог чинного законодавства.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не визначено конкретного переліку інших випадків припинення виплати пенсії, тому, на його думку, до цих випадків можливо віднести і такий як добровільна відмова пенсіонера від отримання пенсії, що випливає зі ст. 46 Конституції України, ст. 26 та ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Колегія суддів погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина визнана найвищою соціальною цінністю, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Таким чином, отримання особою пенсії є гарантованим державою правом, якого ніхто не може позбавити без належних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, в також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Зазначені норми вказують на право особи на отримання пенсії та поряд з цим не передбачають такого обов'язку.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Посилання відповідача на те, що в чинному законодавстві не передбачено відмови від виплати пенсії за заявою пенсіонера, а лише її припинення колегія суддів не приймає до уваги, оскільки воно є формальним та не може позбавляти позивача його прав.

Фактично при подачі заяви про припинення виплати пенсії в зв'язку з відмовою від пенсії позивач намагався реалізувати своє незаборонене і навпаки передбачене законодавством право на відмову від пенсії.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що отримання призначеної пенсії є правом, а не обов'язком особи, вона має право відмовитись від отримання пенсії або перейти на інший вид пенсії.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 подав заяву про припинення йому виплати пенсії за віком, яка йому була призначена, колегія суддів вважає, що Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області неправомірно відмовило у задоволенні заяви позивача від 24 лютого 2017 року про припинення виплати йому пенсії, висловивши цю відмову у своєму листі від 02 березня 2017 року №8-24-08.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при винесенні рішення неповністю з'ясував обставини справи, порушив норми матеріального права, тому відповідно до ст. 202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати рішення Пенсійного фонду України Миколаївської області, викладене у листі від 02 березня 2017 року №8-24-08, щодо відмови ОСОБА_2 у припиненні виплати пенсії у зв'язку з відмовою від неї.

Зобов'язати Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області припинити ОСОБА_2 виплату пенсії у зв'язку з його особистою відмовою від неї.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В. Яковлєв