Справа № 819/597/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№876/6773/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі №819/597/17 за адміністративним позовом Приватного аграрно-промислового підприємства «Колос» до Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_3 треті особи: Відділ з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_4, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк» про скасування рішення державного реєстратор,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне аграрно-промислове підприємство «Колос» звернулося до суду з позовною заявою до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: відділ з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_4, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 29271613 від 15.04.2016 року 12:51:31, право оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право: 14181748.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 29271613 від 15.04.2016 року 12:51:31, право оренди земельної ділянки площею 1,3158 га, яка знаходиться на території Кошилівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, прийняте на підставі договору оренди земельної ділянки кадастровий № :01:001:0521, укладеного 08.04.2016 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк» (Орендар), номер запису про інше речове право: 14181748.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, третьою особою Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк», подана апеляційна скарга в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, недоведеності обставин, які мають істотне значення для справи, та які суд першої інстанції вважав встановленими, неповним зясуванням усіх обставин та фактів при винесенні рішення. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що суд першої інстанції не дослідив чи чинним є на даний час договір оренди, укладений у 2008 р. Крім того, судом не враховано, що Відомості держаного земельного кадастру є офіційними, а відомості щодо договору оренди 2008 р. у ньому відсутні. Також зазначає, що про рішення Міністерства юстиції України про розгляд його скаргу, позивач дізнався у грудні 2017р., оскільки був присутнім на розгляді скарги, тому ним пропущено строк звернення до суду із адміністративним позовом і позовна заява підлягала залишенню без розгляду. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник апелянта апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача, Приватного аграрно-промислового підприємства «Колос» проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Зазначила, що підприємство є належним орендарем, сплачує податок за землю та використовує земельну ділянку за призначенням.

Відповідач та інші учасники адміністративного процесу в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 08.02.2008 року укладено строком на 10 років договір оренди землі №94 стосовно оренди земельної ділянки площею 1,32 га, кадастровий номер :01:001:0521 між ОСОБА_5 (Орендодавець) та приватним аграрно-промисловим підприємством «Колос» (Орендар).

Відповідно до пункту 38 Прикінцевих положень договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Із примірника зазначеного договору слідує, що він зареєстрований у Заліщицькому регістраційному центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.05.2008 року, №31.

Крім того, із досліджених у ході судового розгляду матеріалів справи слідує, що державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_3 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29271613 від 15.04.2016 року 12:51:31, на підставі договору оренди, предметом якого стала вищевказана земельна ділянка, укладеного 08.04.2016 року між громадянкою ОСОБА_4 (Орендодавець) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк» (Орендар).

Цей факт підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 66997881 від 31.08.2016 року.

Не погодившись з вищевказаним рішенням державного реєстратора, позивач 30.09.2016 року подав скаргу до Міністерства юстиції України. 23.02.2017 року Міністерством юстиції України винесено наказ №544/7 «Про відмову у задоволенні скарги приватного аграрно-промислового підприємства «Колос» від 30 вересня 2016 року», оскільки оскаржуване рішення прийнято відповідно до законодавства.

10.04.2017 року позивач з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що державним реєстратором допущено одночасне існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди позивачем, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За нормами частини другої статті 125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV (далі - ОСОБА_6 №161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №161-XIV строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Матеріалами справи підтверджується, що договір оренди землі, укладений на 10 років між ОСОБА_5 та приватним аграрно-промисловим підприємством «Колос» 08.02.2008 року, був зареєстрований у травні 2008 року, відповідно десятирічний строк дії договору закінчується у травні 2018 року. Достроково договір не розривався, відомості про його розірвання або припинення відсутні.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, з змінами і доповненнями (в редакції Закону на час прийняття оскаржуваних рішень) (далі ОСОБА_6 № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно із ч.ч.2, 3 статті 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Статтею 10 вказаного Закону визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року №21-760а15.

За нормами частини першої статті 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до пунктів 3,11 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, судом встановлено, що на момент прийняття рішення відповідачем - державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області ОСОБА_3 земельна ділянка вже перебувала в оренді у позивача, договір оренди пройшов державну реєстрацію відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладення та реєстрації, така державна реєстрація права оренди визнається дійсною в розумінні статті 3 Закону № 1952-IV, тому оскаржуване рішення прийняте відповідачем підлягає визнанню його протиправним та скасуванню.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивач пропустив строк звернення до суду із вказаним адміністративним позовом, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 «Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» передбачено, що під час розгляду скарги по суті обовязково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), субєкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від субєкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

За результатами розгляду скарги субєкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (п. 12 вище зазначеної постанови).

Таким чином, доводи апелянта про те, що під час розгляду скарги Приватне аграрно-промислове підприємство «КОЛОС» дізналося про його результати розгляду є безпідставними, оскільки субєкт розгляду приймає рішення у формі наказу на підставі висновків комісії, а не під час розгляду скарги по суті. Наказ про відмову у задоволенні скарги Приватним аграрно-промисловим підприємством «КОЛОС» було отримано 21 березня 2017 року, тому з зазначеної дати останній дізнався про порушене своє право, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі №819/597/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8

Повний текст ухвали складено 30.06.2017р.