Справа № 497/839/17
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/839/17
Провадження № 2-а/497/55/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року, м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцева С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на перерахунок та виплату недоотриманої щорічної разової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

08.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Болградської РДА Одеської області по виплаті йому невиплаченої частини щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік неправомірними;

- стягнути з УСЗН Болградської РДА Одеської області на його користь невиплачену частину щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 360 (п'ять тисяч триста шістдесят гривен);

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій та згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня 2017 року в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Відповідач виплатив йому одноразову допомогу в сумі 1 200.00 гривен за 2017 рік. Однак, ця сума не відповідає розміру мінімальних пенсій за віком.

08.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоплаченої допомоги за 2017 рік в сумі 5 360.00 гривен.

Листом від 12.05.2017 року №07-1763 відповідач відмовив у виплаті, повідомивши, що розмір одноразової допомоги визначено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року. Вказані дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки розмір допомоги встановлено законом. З наведених підстав позивач просить суд визнати вказані дії відповідача протиправними та зобов'язати його виплатити недоплачену разову допомогу до 5 травня за 2017 рік в сумі 5 360.00 гривен.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, наполягав на задоволенні.

Пояснив, що відповідач в своєму листі стверджує, що виплата разової щорічної допомоги йому, як учаснику бойових дій призначена на підставі Постанови КМУ від 05.04.2017 року № 223, але приховує, що зменшення суми виплати не відповідає положенням Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, тобто усі інші закони та нормативні акти мають їй відповідати.

Так в ст.22 Конституції України зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тоді як, в ст.4 Бюджетного кодексу мова йде про те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти приймаються лише в тій частині, в якій вони не протирічать положенням Конституції України.

Однак, в протиріччя Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Конституції України, щорічна разова грошова допомога до 5 травня учасникам бойових дій, як і іншим ветеранам війни значно зменшена постановою КМУ.

Неправомірність такого рішення підтверджується рішеннями Конституційного суду України від 01.12.2004 року, від 09.07.2007 року, 25.05.2008 року, та 30.11.2010 року.

Усіма рішеннями Конституційного суду України статті державного бюджету, що стосувалися призупинення пільг, компенсацій і гарантій населенню, визнані неконституційними, і втратили свою чинність.

Також в рішеннях Конституційного суду сказано, що Верховна Рада України не уповноважена під час прийняття Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік включати до нього положення про внесення змін до діючих законів, призупиняти дію окремих з них, та будь-яким чином змінювати визначене іншими законами правове регулювання цивільних відносин.

Проте, в Постанові Верховної Ради України від 23.02.2007 року «Про стан виконання законодавства України відносно соціального, правового і матеріального захисту ветеранів війни» зазначено … не вносити зміни в законодавство, яке обмежує права ветеранів та інвалідів війни, та протирічать Конституції України. Цією ж постановою запропоновано прийняти додаткові заходи про виконання у повному обсязі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Слід прийняти до уваги і основні правові принципи, щодо застосування спеціального Закону у разі наявності протирічь в загальноприйнятих нормативних актах.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову. Обґрунтовані тим, що розміри соціальних виплат залежать від соціально - економічних можливостей держави.

Позивач щороку отримував одноразову грошову допомогу до 9 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», та відповідно на 2017 рік. При призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, він відповідач керувався постановою Кабінету Міністру за №223 від 05 квітня 2017 року « Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та «Про жертви нацистських переслідувань»;.

Виключно Законом України «Про державний бюджет України» на відповідній рік, згідно ст.95 ч.2 Конституції України визначаються будь-які виплати держави на громадські потреби, розмір і цільове направлення цих виплат.

Частиною другою ст.4 Бюджетного Кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу, та Закону України «Про державний бюджет України».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на думку відповідача виплата допомоги позивачу здійснювалась за 2017 рік згідно з бюджетними призначеннями, відповідач просив відмовити в задоволенні позову (а.с.19-25).

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), інвалід війни ІІ групи (а.с.4), є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, виданим 12.07.1996 року (а.с.5) та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації з 23.03.2004 року як учасник бойових дій (а.с.7).

Згідно інформації Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації позивачу ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 29.01.2003 року №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», у 2017 року виплачено разову грошову допомогу до 5 травня 2017 року в сумі 1 200 гривен (а.с.24, 25).

11 травня 2017 року позивач звернувся з заявою на ім'я відповідача про здійснення донарахування та виплату призначеної допомоги за 2017 року відповідно до ст.12 ч.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-ХII, а саме у розмірі 5 360 гривен (а.с.6).

Втім, на свою заяву позивач отримав лист Управління праці та соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації від 12.05.2017 року за № 07-1763 про відмову у здійсненні перерахунку та доплати з посиланням на відповідні положення нормативних актів (а.с.7).

За правилами ч.1, 2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції згідно із Законом України від 25.12.98 р. N 367-XIV, щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

У подальшому, редакції названої частини статті 12 Закону ... була змінена згідно із Законами України від 20.12.2005 року N 3235-IV, від 19.12.2006 року N 489-V, та викладена наступним чином: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Як визначено в ч.2 ст.4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014 року, який набув чинності 1.01.2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу» України доповнено п.26, яким встановлено, що норми і положення ст.12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи із наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014 року, КМУ надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 3.10.1997р. у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014 року прийнятий пізніше Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014 року.

Кабінетом Міністрів України на виконання вищезазначених приписів Бюджетного Кодексу України 05.04.2017 року прийнято постанову за №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Пунктом 2 частини 1 цієї постанови Кабінету Міністрів України …. визначено установити, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» … здійснює Міністерство соціальної політики … у таких розмірах: … учасникам бойових дій …1 200 гривен.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу була нарахована та виплачена разова грошова допомога за 2017 рік у розмірі 1 200 гривен відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 05 квітня 2017 року 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (а.с.19-22, 24-25), що не заперечується і самим позивачем.

Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року за №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч.3 ст.46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст.21 Конституції України.

Рішенням КСУ від 25.01.2012 року за №3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів КМУ, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного Кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Як зазначив КСУ, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно із п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Таким чином, суд переконався, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік позивачу мала бути і була виплачена у розмірі, встановленому постановою КМУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки відповідач при проведенні виплати діяв на підставі, у межах повноважень та згідно чинного законодавства України, а тому не порушив права та законні інтереси позивача.

Доводи позивача не були досить переконливими та не знайшли свого правового підґрунтя при розгляді даного позову.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що не відповідають вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Законів України «Про Державний бюджет України …» на відповідний 2017 рік, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 94, 159, 160, 161, 162, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на перерахунок та виплату недоотриманої щорічної разової грошової допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.06.2017 року.

Суддя С.В.Кодінцева