Справа № 826/25072/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2017 року № 826/25072/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2015 №,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" (далі - позивач, ТОВ "Фінансова компанія Абсолют Фінанс") до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві (далі - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС України у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не підпадає під дію ст. 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" оскільки не належить до уповноважених банків або їх агентів, отже не міг допустити порушення ст. 4 згадуваного Закону.

Позивач мотивує позовні вимоги, тим, що, оскільки вказаним Законом до 01.07.2015 звільнено суб'єктів господарювання від санкцій за порушення цього Закону при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти у разі якщо ці операцій виконуються у касах уповноважених банків з оформленням розрахункових документів відповідно до нормативних актів Національного банку України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, свої заперечення мотивував, тим, що перевіркою встановлено порушення порядку проведення розрахунків у сфері даного виду послуг. Зважаючи на викладене вважає, що винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є правомірним.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Київське відділення № 26 товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" є структурною одиницею відокремленого підрозділу Київське відділення №1 товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" і здійснює свою діяльність від імені ТОВ "Фінансова компанія Абсолют Фінанс".

Згідно Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 28.03.2013 № 120, виданої Національним банком України, товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" має право здійснювати операції, зазначені у п. 3 та 8 (діяльність з обміну валют та переказ коштів) ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", якщо вони є валютними операціями до 31.07.2016.

Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі наказу від 15.04.2015 № 435 проведено фактичну перевірку з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів господарської одиниці позивача за адресою: 01004, м. Київ, Бессарабська площа, 2, результати якої оформлені актом перевірки від 11.06.2015 №0058/26/59/22/36060724 (далі по тексту - Акт перевірки).

Як вбачається з Акту перевірки, в ході перевірки встановлено порушення вимог п. 2 ст. 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: проведення операції з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та не видача розрахункового документа встановленого взірця на повну суму операції.

На підставі висновків Акту перевірки та ст. 58 Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 №, яким за порушення п. 2 ст. 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ТОВ "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 700,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення залишено без змін, а скарги позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 N 265/95-ВР (надалі - Закон N 265/95-ВР).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача положень п. 2 ст. 4 Закону N 265/95-ВР стало те, що перевіркою проведення розрахункової операції з купівлі-продажу іноземної валюти виявлено, що позивачем здійснено купівлю 100 USD за курсом 20,70 грн. без застосування РРО та без роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Положеннями ст. 4 Закону N 265/95-ВР передбачено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані:

- проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій (п. 2);

- видавати особі, яка купує або продає іноземну валюту, перший примірник розрахункового документа на повну суму операції (п. 5).

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що обов'язки з виконання вищевказаних операцій виникають у уповноважених банків або їх агентів.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.12.2002 № 502 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003 за № 21/7342 (далі - Інструкція № 502), валютно-обмінні операції для фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) здійснюються касами банків (фінансових установ) і пунктами обміну валюти згідно з порядком, установленим цією Інструкцією.

Згідно з п. 5.1. Інструкції № 502 довідки за формою N 377, квитанції за формами N 377-А, 377-і, 377-І, 377-К та чек банкомата є касовими і розрахунковими документами.

Згідно з п. 6.2. Інструкції № 502 операції з купівлі готівкової іноземної валюти за готівкові гривні у фізичних осіб здійснюють, зокрема: каси банку (фінансової установи) з оформленням квитанцій за формою № 377-К із зазначенням у них часу здійснення операції та додатково для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою N 377. У свою чергу, пункти обміну валюти здійснюють купівлю валют з оформленням квитанцій про здійснення купівлі іноземної валюти за формою № 377-А для фізичних осіб - резидентів, а для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою № 377.

Відповідно до п. 5.5 Інструкції № 502 квитанція за формою № 377-К видається касою банку (фінансової установи) фізичним особам як підтвердження здійснення валютно-обмінних операцій, визначених в абзацах другому - шостому пункту 1.2 цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 18 Закону N 265/95-ВР у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції.

Отже, до відповідальності за порушення встановленого Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може притягнуто лише уповноважений банк або його агентів.

Враховуючи, що позивач не належить до уповноважених банків або його агентів, а здійснює діяльність на підставі генеральної ліцензії НБУ, відповідно притягнення позивача до відповідальності за порушення п. 2 ст. 4 Закону N 265/95-ВР є необґрунтованим.

Вирішуючи вказану справу, суд виходить із того, що надання фінансових послуг з переказу коштів та обмін валют здійснюється з використанням розрахункових документів, визначених Національним банком України без застосування РРО, згідно із вимогами Податкового кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", постанови Правління НБУ "Про затвердження інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів НБУ" від 12.12.2002 № 502.

Таким чином, при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти в операційній касі, відсутні правові підстави для застосування позивачем реєстратора розрахункових операцій, а тому посилання відповідача на порушення позивачем п. 2 ст. 4 Закону N 265/95-ВР є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 № прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" підлягають задоволенню.

В той час, позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 № (форма «С») Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" (адреса: 01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 10-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві сплачений ним судовий збір у розмірі 1218, 00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.А. Качур