Справа № 826/2668/17
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2668/17 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губська О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 05.01.1998 року за №2892 на ім'я ОСОБА_3. Зобов'язано Міністерство юстиції України поновити свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 05.01.1998 року за №2892 на ім'я ОСОБА_3.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Міністерство зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги всі фактичні обставини справи, які свідчать про порушення позивачем вимог чинного законодавства у сфері нотаріату, що призвело до винесення незаконної та необґрунтованої постанови.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п.1, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано судом обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.12.2016 року Мін'юстом видано наказ №3819/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_3», яким анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Мін'юстом 05.01.1998 року за №2892 на ім'я ОСОБА_3

Зазначений наказ видано на підставі рішення №1 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (далі - Комісія) від 08.12.2016 року, відповідно до пп. «и» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), у зв'язку зі знищенням чи втратою нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у підпункті, на який посилався відповідач як на підставу для анулювання свідоцтва ОСОБА_3 про право на зайняття нотаріальною діяльності, чітко визначено, що має бути наявний факт знищення чи втрати нотаріусом або з його вини архіву або окремих документів, однак судом вини у діях приватного нотаріуса не встановлено, тобто, не встановлено факт знищення чи втрати саме приватним нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, з огляду на таке.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон).

Відповідно до статті 5 Закону, нотаріус зобов'язаний:

здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики;

сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду;

зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій;

відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам;

вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил;

дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення;

надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства;

постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 291 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації;

виконувати інші обов'язки, передбачені законом.

Статтею 14 Закону передбачено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв'язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності.

Приватний нотаріус зобов'язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності.

У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з підпунктом «и» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, у випадках, зокрема, знищення чи втрати нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів.

Отже, з аналізу зазначених статей Закону вбачається, що санкція у вигляді позбавлення свідоцтва за знищення документів випливає з обов'язку нотаріуса дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення. Це пояснюється особливою цінністю документів, які зберігаються у нотаріуса, важливістю інформації, яку містять документи, а також можливістю завдання шкоди охоронюваним правам та інтересам фізичних, юридичних осіб, територіальних громад або держави у разі знищення чи пошкодження документів.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що правила ведення нотаріального діловодства затверджуються Міністерством юстиції України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства.

Згідно з пунктом 2 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2006 року N 1577 (далі - Положення), Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України та цим Положенням.

Пунктом 8 Положення передбачено, що Міністерство юстиції України у межах своїх повноважень на основі та на виконання актів законодавства видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про нотаріат", з метою вдосконалення порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та належної організації передачі документів нотаріального діловодства на тимчасове зберігання до державних нотаріальних архівів, Міністерством юстиції України, за погодженням з Державним комітетом архівів України, наказом від 22 грудня 2010 року N 3253/5 затверджено Правила ведення нотаріального діловодства (далі - Правила).

Згідно із пунктом 1.1 ці Правила встановлюють порядок документування нотаріальної діяльності та зберігання архіву і визначають порядок організації роботи з документами в державних нотаріальних конторах (далі контора), державних нотаріальних архівах (далі архів), приватними нотаріусами.

Відповідно до пунктів 3.3. та 3.4 Правил, відповідальним за організацію діловодства та архіву при здійсненні приватним нотаріусом нотаріальної діяльності, у тому числі володіння, користування реєстрами, книгами обліку, журналами, в яких реєструються нотаріальні документи та документи, на підставі яких вчинені нотаріальні дії, та їх ведення, а також за нотаріальні документи, що знаходяться у його провадженні, є нотаріус. Приватний нотаріус може покласти організацію діловодства та архіву на особу, яка перебуває з ним у трудових відносинах. У разі втрати документів нотаріального діловодства приватний нотаріус повинен негайно доповісти начальнику управління юстиції та вжити необхідних заходів для розшуку чи відновлення втрачених документів.

Згідно з пунктом 15.6 Правил підготовлені до передачі документи доставляються до архіву вантажним чи легковим автотранспортом з критим кузовом, виключно у супроводі відповідальної особи.

Тобто, з аналізу зазначених норм вбачається, що документи нотаріального діловодства та архів нотаріуса дозволяється передавати до архіву лише в день їх фактичної передачі і лише у супроводі відповідальної особи.

Однак, як вбачається з обставини справи, нотаріусом не було дотримано вказаних вимог законодавства, у зв'язку з чим у відповідача виникло право до застосування санкцій, передбачених чинним законодавством.

При цьому, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції що лише за наявності вироку у кримінальній справі відповідні матеріали можуть використовуватися в обґрунтування скоєння проступку, оскільки такі докази можуть бути важливими при наявності в діях позивача виключно кримінально караного діяння, натомість, така в даному випадку позивача притягнуто до відповідальності за недотримання законодавства, яке регулює її професійну діяльність як нотаріуса.

Апеляційним судом встановлено, що предметом цього позову є визнання неправомірними дії відповідача щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю, та зобов'язання поновити свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Як випливає зі змісту статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта /суб'єктів/, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Варто зауважити, що самі по собі дії Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, про що і заявлена позовна вимога, щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю не породжують для позивача обов'язкових юридичних наслідків у сфері публічно правових відносин у даній справі.

Натомість, у даній справі, права і обов'язки для позивача, свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю якого анульовано, породжують рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 08.12.2016 та наказ Міністерства юстиції України №3819/5 від 27.12.2016 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_3» прийнятий на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 08.12.2016.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що позивачем в рамках цього позову вимоги про визнання зазначених рішення та наказу протиправними та їх скасування не заявлялися, а суд першої інстанції в порядку ст. 11 КАС України, за межі позовних вимог не виходив, суд апеляційної інстанції, в силу приписів статті 195 КАС України, та у зв'язку з відсутністю апеляційної скарги позивача, позбавлений такої процесуальної можливості.

Враховуючи, що дії з щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для нотаріуса жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання таких дій неправомірними.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Гарнага проти України" зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 6 вересня 2005 року у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" (<…>) [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-ХІ).

Таким чином, суд, приймаючи постанову про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права та законності, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача поновити свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, не призведе до ефективного способу відновлення порушеного права за умови наявності чинних рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 08.12.2016 та наказу Міністерства юстиції України №3819/5 від 27.12.2016 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_3».

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

В свою чергу, позивачем, на спростування доводів відповідача, вказаних в апеляційній скарзі, не надано жодних належних доказів і таких доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови про задоволення адміністративного позову допущено порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з прийняттям нової відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст. ст. 160,198, 202, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.07.2017.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.