Справа № 814/527/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 р. Справа № 814/527/17

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Євротранс-Юг" до Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення коштів в сумі 144 500,45 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

ПП "Євротранс-Юг" звернулося до суду про стягнення з Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області на користь позивача витрати на перевезення пасажирів, які користувалися пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах за 2015 рік в сумі 144500,45 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області на користь приватного підприємства "Євротранс Юг" витрати на перевезення пасажирів, які користувалися пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах, за 2015 рік, в сумі 144500,45 грн.

Присуджено на користь приватного підприємства "Євротранс Юг" за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області сплачений згідно квитанції №0.0.725768771.1 від 15.03.2017 року судовий збір в сумі 2167,52 грн.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що призвело до постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП "Євротранс-Юг" згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом 2015 року надавав послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян приміським транспортом. Пільги по безплатному користуванні приміським транспортом окремих категорій громадян передбачені такими нормативними актами України: Законом України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України від 22 10.1993 року № 3551-ХП "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , Законом України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", Законом України від 16.12.1993 року № 3721-XII "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", Постановою Кабінету Міністрів від 17.05.1993 року №354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування".

На виконання зазначених нормативних актів сторонами укладено угоду №142 від 12.01.2015 року про порядок відшкодування збитків, пов'язаних з перевезення пільгових категорій пасажирів автобусами приміських маршрутів (далі- Угода). На виконання умов Угоди ПП "Євротранс-Юг" надано послуги по перевезенню пільгових категорій громадян на загальну суму 144500,45 грн.

Однак, відповідачем згідно акту звірки розрахунків не відшкодовано позивачу 144500,45 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції суд виходив з того, що Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області повинно відшкодувати витрати, понесені позивачем на перевезення пільгової категорії пасажирів, які користувалися пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із частиною п'ятою статті 102 Бюджетного кодексу України за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг здійснюються, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про автомобільний транспорт", надання соціально значущих послуг автомобільного транспорту здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб. Соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства.

Згідно ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт", пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на

автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

За правилами, викладеними у пунктах 2, 3, 5, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 (далі - Порядок) фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів). Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Відповідно до пункту 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Аналізуючи вище згадані норми, Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2016 року (справа № 21-5853а15) прийшов до висновку, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Як вбачається із матеріалі справи, кошторисом управління та планом асигнувань до загального фонду бюджету на 2015 рік, видатки на перевезення пасажирів , які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах становили 1 592 900 грн.

Сторонами укладено угоду №142 від 12.01.2015 року про порядок відшкодування збитків, пов'язаних з перевезення пільгових категорій пасажирів автобусами приміських маршрутів.

На виконання умов вказаного договору позивачем у 2015 році надано послуги з перевезення пільгової категорії пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах, в підтвердження чого ним направлялись на адресу відповідача рахунки, акти звірки розрахунків та облікові форми.

Відповідачем проводились часткові розрахунки за надані послуги з перевезення пільгових категорій громадян всього у сумі 667 052, 34 грн.

Некомпенсована відповідачем частина витрат на послуги по перевезенню пільгових категорій громадян за 2015 рік станом на момент розгляду справи складала 144 500 грн. 45 коп. що сторонами не заперечувалось.

При цьому, як вбачається із матеріалів, Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області належним чином виконав свої зобов'язання в межах затверджених субвенцій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Оскільки відповідачем належним чином виконано свої зобов'язання в межах затверджених субвенцій, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За таких підстав, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області на користь приватного підприємства "Євротранс Юг" витрат на перевезення пасажирів, які користувалися пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах, за 2015 рік, в сумі 144500,45 грн.

Виходячи з аналізу встановлених фактичних обставин справи на підставі наведених норм законодавства, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області - задовольнити, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року - скасувати .

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Євротранс-Юг" до Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення коштів в сумі 144500,45 грн. відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко