Справа № 419/2413/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 червня 2017 року м. Київ К/800/18709/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах , ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду, у якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у врахуванні при перерахунку ОСОБА_2 пенсії довідки № 14/224 від 19.11.2013 та зобов'язати перерахувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2 з урахуванням заробітку згідно довідки №14/224 від 19.11.2013.

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.03.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017, позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області щодо відмови у врахуванні при перерахунку ОСОБА_2 пенсії довідки № 14/224 від 19.11.2013. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області перерахувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2 з урахуванням заробітку згідно довідки №14/224 від 19.11.2013.

У касаційній скарзі Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, призначену з 12.06.2015, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Середньомісячний заробіток для призначення пенсії був розрахований з заробітної плати за період з 01.01.1985 по 31.12.1989 за довідкою про заробітну плату наданою АТЗТ «Луганський домобудівельний комбінат», а також з заробітної плати (доходу) за період страхового стажу з 01.07.2000 по 01.04.2002 та з 01.01.2004 по 31.03.2013.

З 01.02.2016 розмір пенсії ОСОБА_2 було зменшено, оскільки з червня 2014 року частина Луганської області окупована та відомості про збереження архівів підприємств та їх правонаступників відсутні. Підприємства, які надають довідки про заробітну плату на теперішній час не перереєстровані на території, яка контролюється органами державної влади України, провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам не є можливим, тому врахувати періоди заробітної плати до 01.07.2000 підстав немає, що підтверджується відмовою УПФ України в Новоайдарському районі № 148/Ж-11 від 22.04.2016.

09.03.2016 УПФ України в Новоайдарському районі Луганської області позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням довідки № 14/224 від 19.11.2013 про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи у 1985-1989 роки, яка видана АТЗТ «Луганський домобудівельний комбінат», засвідчена печаткою підприємства та підписами посадових осіб.

Згідно з частинами 1 - 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів га референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, то у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно із частинами 1,2,3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі статті 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статею 64 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Статтею 65 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, згідно якого середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 81 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі частини 1 статті 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно із частиною 1 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

На підставі частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-1V, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

На підставі п. п. 3 пункту 2.1 вказаного Порядку за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно із пунтком 2.10 вказаного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об'єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Судами встановлено, що подана ОСОБА_2 до УПФ України в Новоайдарському районі довідка № 1424 від 19.11.2013 про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи у 1985-1989 роки видана АТЗТ «Луганський домобудівельний комбінат», засвідчена печаткою підприємства та підписами посадових осіб, у довідці містяться обов'язкові відомості про розмір заробітку, про нарахування страхових внесків.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії із заробітку вказаного у довідці №14/224 від 19.11.2013.

Те, що УПФ України в Новоайдарському районі, у зв'язку з проведенням АТО не має можливості провести перевірку відповідності запису довідки первинним документам не має бути обов'язком позивача, довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.

Виходячи з викладеного, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що довідка № 14/224 від 19.11.2013 є такою, що відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, а також вимогам ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення вказаного факту виходячи з тих обставин що склалися.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах , ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз