Справа № 607/5610/17-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7089/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Яворського І.О., Попка Я.С.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

3 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі - ТОУ ПФУ Тернопільської області) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Покликання маються на те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними та до 01 червня 2015 року не прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, то відповідно з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 03 квітня 2016 року по 15 лютого 2017 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є неправомірним та такими, що спричинили ОСОБА_1 шкоду в розмірі невиплаченої пенсії за віком з 03 квітня 2016 року по 15 лютого 2017 року в сумі 98 478 грн. (10 місяців 12 днів, призначена пенсія за місяць 9469,12 грн.).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2017 року позов задоволено. Суд виходив з того, що позивачу з 03 квітня 2016 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування». Однак, виплата такої була призупинена на підставі ч. 1 ст.47 цього Закону (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911- VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII) передбачено, що тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. На підставі заяви та після звільнення у відставку з посади судді апеляційного суду Тернопільської області позивача, переведено з пенсії за віком на щомісячне грошову утримання судді у відставці. Відповідач не провів розрахунку по пенсії з 03.04.2016 року по 15.02.2017 року.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗУ № 213 - VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до згаданих вище Законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4~рп-2016 у справі за № 1-8-2016, яке було оприлюднене 01 червня 2016 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) положення абзаців першого, другого, третього, четвертої та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-УІ редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих акті України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Відтак, дії відповідача - неправомірні.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що з 03.04.2016 року позивачу призначена пенсія за віком.

На час розгляду справи норми ЗУ № 911-VIII від 24.12.2015 року та № 1774- VIII від 06.12.2016 року в частині внесення змін до ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не було визнано неконституційними, тобто спірні відносини у 2016 та 2017 роках врегульовані саме цими Законами. Поскільки, позивач продовжував працювати на посаді судді, тому пенсія з 03.04.2016 року і до звільнення не виплачується. (подібна позиція ЛААС в судових рішеннях).

16.01.2017 року позивач звернувся до відповідача про поновлення виплати з 01.04.2015 року, отже з цієї дати можна вважати, що позивач дізнався про порушення своїх прав, врешті засовувати ст. 99 КАС України.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставина справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно повідомлення ТОУ ПФУ Тернопільської області 19 серпня 2016 року за заявою ОСОБА_1 від 01 липня 2016 року позивачу з 03 квітня 2016 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування». Пенсію обчислено із заробітної плати за періоди роботи після 01 липня 2000 року до 31 травня 2016 року. Розмір пенсії становить - 9 469,12 грн.

23 вересня 2016 року ОСОБА_1, як особа, якій призначено пенсію за віком, отримав пенсійне посвідчення НОМЕР_2, серія НОМЕР_1, видане Пенсійним фондом України.

16 січня 2017 року позивач звернувся до ТОУ ПФУ Тернопільської області із заявою в якій просив погасити заборгованість та надалі виплачувати призначену йому пенсію за віком щомісячно в розмірі 9 469 грн.

Листом №16/К-11 від 19 січня 2017 року відповідач повідомив позивача про те, що дійсно йому з 03 квітня 2016 року призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Частиною 1 ст.47 цього Закону (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911- VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII) передбачено, що тимчасово у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», поновлюється. Так як відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 працює на посаді судді апеляційного суду Тернопільської області на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», підстав для поновлення йому пенсійної виплати немає.

Згідно заяви позивача про призначення пенсії від 16 лютого 2017 року, поданої ним після звільнення у відставку з посади судді апеляційного суду Тернопільської області, ОСОБА_1 переведено з одного виду пенсії на інший.

1 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VІІІ (далі - Закон № 213- VІІІ).

Частину 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ;статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Відповідно до пункту 2 розділу Прикінцевих положень Закону №213-VІІІ від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до зазначених вище законів.

Оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, або які мають право на таке призначення, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року №21-948а16.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач звернувся до суду із пропуском встановленого чинним законодавством строку звернення до суду із позовною заявою, суд апеляційної інстанції застосовує положення статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України та залишає частину позовних вимог за період з 03 квітня 2016 року по 02 листопада 2016 року включно без розгляду .

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне в цілому застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задоволити частково.

Скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2017 року у справі № 607/5610/17-а, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 03 листопада 2016 року по 15 лютого 2017 року.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 03 листопада 2016 року по 15 лютого 2017 року з врахуванням виплачених сум.

Врешті позовні вимоги залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді І. О. Яворський
Я. С. Попко
Повний текст судового рішення виготовлено 05.07.2017 року.