Справа № 161/7305/17
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7305/17
Провадження № 2-а/161/695/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі - Козак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного утримання неправомірною, зобов'язання вчинити дії по здійсненню перерахунку.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.12.2016 року на підставі рішення Вищої ради юстиції № 3128/0/15-16 у зв'язку із поданням заяви про відставку його було звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області. Відповідно до наказу Апеляційного суду Волинської області від 13.12.2016 року № 9.7/20 відрахований із штату працівників апеляційного суду 14.12.2016 року.

16.03.2017 року він звернувся до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про здійснення перерахунку призначеного йому щомісячного грошового утримання судді у відставці з врахуванням поданих документів та зарахування до стажу роботи на посаді судді строку служби в збройних силах і на посаді слідчого, а також періоду проходження служби і навчання у відповідності до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року.

Однак, 12.04.2017 року отримав відповідь, у якій зазначалось, що період строкової військової служби в збройних силах СРСР, період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР до стажу роботи на посаді судді не відноситься, а тому і відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.09.1984 року по 30.07.1988 року.

Вважає такі дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області неправомірними, а тому просить суд зобов'язати відповідача зарахувати йому до стажу роботи, що дає право судді на відставку службу в армії терміном 3 роки 11 місяців 16 днів, навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР - 3 роки 10 місяців 29 днів, час роботи на посаді слідчого - 7 років 11 місяців 29 днів; зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області нарахувати та виплачувати йому щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 15.12.2016 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак також подала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Просила в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.12.2016 року на підставі рішення Вищої ради юстиції № 3128/0/15-16 у зв'язку із поданням заяви про відставку, ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області. Відповідно до наказу Апеляційного суду Волинської області від 13.12.2016 року № 9.7/20 відрахований із штату працівників апеляційного суду 14.12.2016 року.

16.03.2017 року він звернувся до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про здійснення перерахунку призначеного йому щомісячного грошового утримання судді у відставці з врахуванням поданих документів та зарахування до стажу роботи на посаді судді строку служби в збройних силах і на посаді слідчого, а також періоду проходження служби і навчання згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року.

Однак, відповідач своїм листом від 30.03.2017 року №204/0-01 відмовив у проведенні перерахунку, зазначивши, що період строкової військової служби в збройних силах СРСР, період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР до стажу роботи на посаді судді не відноситься, а тому і відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.09.1984 року по 30.07.1988 року (а.с. 7).

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 8 КАС України,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року він набув достатнього для відставки стажу роботи судді.

Згідно з п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вищевказаним законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Водночас частиною 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року № 405-ХІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів у судах України зараховуються також стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умові наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року №584/95 р. та п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячно грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період, проходження строкової військової служби.

У ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» зазначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, час проходження військової служби зараховується громадянам України до стажу роботи за спеціальністю.

Викладене щодо визначення стажу роботи судді також підтверджено Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 року, у якому п. 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом 4 такого змісту: Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Загальний стаж роботи, що дає ОСОБА_1, як судді, право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 36 років 02 місяці 29 днів, який складається із наступного: проходження строкової служби в армії в період з 04.11.1979 року по 19.10.1983 року і складає - 3 роки 11 місяців 16 днів; період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР в період з 01.10.1984 року по 30 липня 1988 року і складає - 3 роки 10 місяців 29 днів; проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого в період з 30 серпня 1988 року по 29 липня 1996 року і складає - 7 років 11 місяців 29 днів; робота на посадах судді Луцького районного суду, Луцького міськрайонного суду та Апеляційного суду Волинської області в період з 31.07.1996 року по 14 грудня 2016 року, яка складає 20 років 04 місяці 15 днів.

Визначення часу реалізації права на відставку є виключно правом позивача і не обмежується у часі, не враховуючи граничного віку. Зазначеним правом ОСОБА_1 скористався, подавши відповідну заяву на адресу Вищої Ради Юстиції та Верховної Ради України, яка була задоволена. Рішенням Вищої ради юстиції України № 3128/0/15-16 від 08.12.2016 року ОСОБА_1 звільнено із посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку, відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування стажу роботи на посаді слідчого, період проходження служби у Збройних Силах, але враховуючи, що він, як суддя мав таке право ще до моменту набрання чинності цим Законом та був звільнений з посади судді у відставку із зазначенням стажу роботи на посаді судді 20 років 04 місяці 15 днів.

Крім того, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року зобов'язано апеляційний суд Волинської області включити до стажу державної служби період проходження ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ з 01.09.1984 року по 30.07.1988 року, що становить 3 роки 10 місяців 29 днів, а саме: період навчання у Вищій школі МВС СРСР (а.с. 8-10).

Отже, загальний стаж роботи на посаді судді, який дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає більше 20 років, що об'єктивно підтверджується наданими відповідачу документами.

Таким чином, нормативно правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи з часу призначення позивача на посаду судді та на час звільнення є Закони України № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року «Про статус суддів» (зі змінами та доповненнями) та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року (в редакціях від 07.10.2010 року, від 12.02.2015 року та від 05.01.2011 року, Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 58495), а також рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, маючи стаж роботи на посаді судді 36 років 02 місяць 29 днів, які надають ОСОБА_1 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Окрім того, у ст. 22 Конституції України зазначається, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, ст. 64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, статті 22 та 64 Конституції України, норми яких є нормами прямої дії гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян встановлене законами України, які є такими, що не підлягають звуженню і обмеженню.

У розумінні ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованій діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Щодо періоду перебування в рядах збройних сил СРСР з 04.11.1979 року по 19.10.1983 року, то в матеріалах справи наявний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка спростовує подані відповідачем заперечення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.03.1992 року, час проходження військової служби нараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене, і те, що позивач працював суддею в період дії спеціальних Законів України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, з наступними змінами, Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року та «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року, з наступними змінами, які давали йому право на відставку та довічне грошове утримання, з урахуванням стажу роботи суддею і відповідного віку, тосуд вважає, що він на підставі вказаних законів і п. 9 ст. 126 Конституції України набув право на відставку з призначенням щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на вищезазначених умовах.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, виходячи з положень ст. 22 Конституції України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI і розмір довічного грошового утримання повинен складати 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру.

Зміни в законодавстві, які суттєво звужують соціальні права судді у відставці і суперечать Конституції України, а також нормам міжнародного права, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суд при розгляді конкретної справи застосовує Конституцію України, як акт прямої дії, так як рішення суду повинно ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст.ст. 8, 19, 22, 126 Конституції України, а також ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази, суд вважає рішення відповідача є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить Конституції України та Закону України, а тому позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу служби в армії, навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, час роботи на посаді слідчого - протиправними.

Визнати дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо призначення і виплати ОСОБА_1, судді у відставці, щомісячного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді - протиправними.

Зобов'язати Луцьке обласне управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці наступний стаж: 3 роки 11 місяців 16 днів - проходження строкової служби в армії; 3 роки 10 місяців 29 днів - навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР; 7 років 11 місяців 29 днів - час роботи на посаді слідчого.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 15.12.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького об'єднаного управління пенсійного Фонду України Волинської області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М.Кихтюк