Справа № 820/996/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 р.Справа № 820/996/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017р. по справі № 820/996/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості третя особа Міністерство соціальної політики України

про визнання дій та бездіяльності незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні ОСОБА_1 пошуку підходящої роботи під час проведення прийому 2 листопада 2016 року незаконною та визнати дії Харківського міського центру зайнятості в опрацюванні під час проведення прийому 02.11.2016 вакансії юриста в Державній гімназії-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" м.Харкова, по якій у ОСОБА_1 відсутня повна вища юридична освіта незаконними та визнати дії Харківського міського центру зайнятості в опрацюванні під час проведення прийому 02.11.2016 вакансії юриста в Державній гімназії-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" м.Харкова, по якій заробітна плата нижче розміру заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував за останнім місцем роботи незаконною та визнати дії Харківського міського центру зайнятості в направленні ОСОБА_1 02.11.2016 на громадські роботи тимчасового характеру до ХЦРМІ "Право вибору" без його добровільності незаконними.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, про визнання дій та бездіяльності незаконними - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовані та порушено норми матеріального та процесуального права

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції зроблено висновок,що позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, про визнання бездіяльності незаконною є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу та відповідно до наказу від 25.11.2014 № НТ 141125 йому поновлено статус безробітного.

Відповідно до довідки КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 від 30.01.2015 № 256 вбачається, що за висновком ВКК по роду хвороби ОСОБА_1, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням.

З матеріалів справи вбачається, що черговий прийом ОСОБА_1 було призначено на 02.11.2016 року.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії додатку №1 до персональної картки ОСОБА_1 під час прийому 02.11.2016 року фахівцем Харківського міського центру зайнятості здійснено запис, що самостійно з роботою клієнт не визначився, а також здійснено пошук роботи за посадою "фахівець з питань зайнятості" та було встановлено відсутність такої вакансії.

Як встановлено судом, фахівцем центру зайнятості з врахуванням попереднього досвіду роботи та освіти ОСОБА_1 опрацьовано посаду спеціаліста державної служби в УПФ Московського району, що відповідало критеріям підбору підходящої роботи, визначеному ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення».

На виконання Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості під час опрацювання вакансії уточнено, що конкурс на посаду припинено з 20.10.2016. Як повідомлено представником відповідача вказана вакансія знята з розгляду без будь-яких наслідків для ОСОБА_1

Також судом встановлено, що відповідачем під час проведення прийому опрацьовано вакансію юриста в "Держ. гімназії - інтернат Кадетський корпус".

Відповідно до п. 1.4 розділу "Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості", затвердженого директором Державного центру зайнятості від 18.08.2014 року, провідний фахівець узгоджує з представником роботодавця можливість співбесіди з клієнтом. У разі згоди представника роботодавця на співбесіду з претендентом на вакансію, заповнює та видає направлення на працевлаштування за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013 року за № 270.

Під час здійснення телефонного дзвінка задля встановлення актуальності вакансії з'ясовано, що це робота на 0,5 ставки та заробітна плата складає 800 грн. Після повідомлення вказаної інформації позивачу, останній відмовився від вакансії.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання покладеного на відповідача обов'язку ОСОБА_1 було запропоновано участь у громадських роботах у ХЦРМІ "Право вибору", однак останній від такої участі відмовився.

Вказані дії фахівця з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості зафіксовані у додатку №1 до персональної картки позивача.

Також в графі "Результат наданої послуги (назва) та запропоновані заходи" зазначено "Підходяща робота відсутня" (а.с.25).

При цьому ОСОБА_1 від проставлення особистого підпису в додатку №1 до персональної картки відмовився.

Колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний -особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про зайнятість населення", кожен має право на професійну орієнтацію, яке забезпечується шляхом надання комплексу профорієнтаційних послуг з вибору або зміни професії, виду діяльності та інших профорієнтаційних послуг.

Згідно зі ст. 32 цього Закону, професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Статтею 33 Закону України ''Про зайнятість населення" визначено, що професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: 1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; 2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад. Порядок надання послуг з професійної орієнтації осіб затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціальної політики.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

У відповідності до п.3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.

Таки чином, колегія суддів зазначає, що обробка персональних даних безробітних здійснюється центром зайнятості відповідно до закону.

Щодо позовних вимог позивача про визнання незаконними дій Харківського міського центру зайнятості в опрацюванні під час проведення прийому 02.11.2016 вакансії юриста в Державній гімназії-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" м.Харкова, по якій у ОСОБА_1 відсутня повна вища юридична освіта незаконними, вакансії юриста в Державній гімназії-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" м. Харкова, по якій заробітна плата нижче розміру заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував за останнім місцем роботи незаконною, колегія суддів зазначає :

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має повну вищу освіту за спеціальністю соціологія, закінчив Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна у 2005 році. Крім того, позивач також має базову вищу освіту за спеціальністю право, бакалавр, кваліфікація юрист, закінчив Харківський національний університет внутрішніх справ у 2009 році.

Також судом встановлено, що під час прийому 02.11.2016 року фахівцем Харківського міського центру зайнятості згідно даних з ЕІАС.ИЕТ виявлено, що останнім місцем роботи ОСОБА_1 є «фахівець з питань зайнятості (хедхантер)» у Харківському міському центрі зайнятості. Фахівцем відповідача було опрацьовано вакантну посаду юриста в установі Державна гімназія-інтернат «Кадетський корпус».

Під час опрацювання вказаної вакансії фахівцем центру зайнятості за поданою звітністю "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за формою №3-ПН за посадою юрист в установі Державна гімназія-інтернат «Кадетський корпус» опрацьовано умови праці, а також вимоги до кандидата, при цьому враховано освіту ОСОБА_1

Як повідомлено представником відповідача розмір заробітної плати за посадою складав 1825,00 грн., що вище посадового окладу за попереднім місцем роботи ОСОБА_1

Під час здійснення телефонного дзвінка роботодавцю було з'ясовано, що ця робота на посаді пропонується на 0,5 ставки. Тобто, такий варіант працевлаштування може розглядатись клієнтом, окрім основної, а також як додаткова робота.

Зазначена вакансія була тільки опрацьована відповідачем під час здійснення прийому 02.11.2016 року та вона не суперечать вимогам та приписам Закону України "Про зайнятість населення", крім того направлення позивачу не було видано.

Відповідно до ст. 46 Закону, підходящою роботою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість робот за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а такої потреба ринку праці.

У відповідності до п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 берези 2013 року № 198 (далі Порядок № 198), для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіям (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки вказані дії були вчинені відповідачем з метою сприяння працевлаштування позивача, то у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог позивача про визнання дій Харківського міського центру зайнятості в направленні ОСОБА_1 02.11.2016 на громадські роботи тимчасового характеру до ХЦРМІ "Право вибору" без його добровільності незаконними, колегія суддів зазначає:

Як вбачається з матеріалів справи, Харківським міським центром зайнятості з одного боку, та Харківським центром реабілітації молодих інвалідів та членів їх сімей «Право вибору», з іншого боку, укладено договір про здійснення організації громадських робіт та їх фінансування відповідно до статті 31 Закону України „Про зайнятість населення", Порядку організації громадських та інших робіт тимчасового характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. №175, та цього Договору. Під час проведення прийому 02.11.2016 року фахівцем Харківського міського центру зайнятості запропоновано позивачу прийняти участь у громадських роботах, що є прямим обов'язком фахівця з працевлаштування, вказане підтверджено додатком №1 персональної картки. Фахівцем відповідача було роздруковано направлення на працевлаштування на громадські роботи, однак позивач відмовився від отримання останнього, а також від проставлення підпису про відмову.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про зайнятість населення» реалізація права на вибір місця, виду діяльності та роду занять здійснюється шляхом самостійного забезпечення особою своєї зайнятості чи звернення з метою працевлаштування до роботодавця або за сприяння центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, чи суб'єкта господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог позивача про визнання бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у сприянні ОСОБА_1 пошуку підходящої роботи під час проведення прийому 2 листопада 2016 року незаконною, колегія суддів зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що під час проведення прийому фахівцем відповідача було вчинено дії направлені на сприяння пошуку підходящої роботи для позивача шляхом опрацювання вакансій та пошуку підходящої роботи, а також пропонування позивачу отримати направлення на проходження громадських робіт, однак від вказаних позивач відмовився самостійно.

У зв'язку з відмовою позивача від направлення на громадські роботи йому було запропоновано відвідати семінар "Співбесіда з роботодавцем" 18.11.2016, про що здійснено запис у додатку №1 персональної картки позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у даному випадку незаконної бездіяльності у діях відповідача під час проведення прийому 02.11.2016. Таким чином позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, постанова суду ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017р. по справі № 820/996/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бондар В.О.
Судді Калиновський В.А. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 04.07.2017 р.