Справа № 815/1909/17
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року м. Одеса Справа № 815/1909/17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС в Одеській області №2 від 11.01.2017 року; поновити позивача на посаді старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області з 11.01.2017 року; стягнути з відповідача на корить позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 року до теперішнього часу.

В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року по справі №815/2484/15, яка залишена в силі Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 року, визнані протиправними накази ГУМВС України в Одеській області про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлено позивача, підполковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області з 05.06.2015 року. Після отримання вказаних постанов суду позивач звернулась до ГУМВС України в Одеській області про поновлення на посаді. Із відповіді Ліквідаційної комісії позивач дізналась, що наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 11.01.2017 року №1 її було поновлено на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо - транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області. Проте, одночасно був виданий наказ №2 від 11.01.2017 року, яким, ОСОБА_2 - «Уважати звільненою з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за п.64 «г» через скорочення штатів». Таким чином, виходячи з тексту наказу позивача звільнили, ще до того, як поновили на посаді. Тобто звільнення через скорочення штатів передувало поновленню на посаді. При винесені оскаржуємого наказу відповідач також не врахував те, що право позивача було порушено незаконними наказами ГУМВС від 20.04.2015 року №1356, від 27.05.2015 року №1802 та від 04.06.2015 року №334, які були скасовані рішеннями суддів. Також позивач зазначає, що з вини відповідача вона була позбавлена можливості заявити про своє бажання продовжувати службу в поліції та пройти атестацію, оскільки на той час діяв наказ про її звільнення. Таким чином позивач вважає, що при її звільненні порушено її права, зокрема, її не було попереджено про звільнення, не запропоновано іншу посаду та не враховано переважне право на залишення на службі.

Представник відповідача до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

В наданих до суду представником ГУМВС України в Одеській області заперечень відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити з огляду на те, що Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 11.01.2017 №1 о/с, на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року винесеної по справі № 815/2484/15, скасовано пункти наказів ГУМВС України в Одеській області від 20.04.2015 № 1356, від 27.05.2015 № 1805 та від 04.06.2015 № 334 о/с відносно ОСОБА_2, та поновлено підполковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області. В подальшому на виконання постанови ООАС по справі № 815/2484/15 надіслано лист-запит Головою ЛК ГУМВС України в Одеській області від 11.01.2017 №9/120 на адресу начальника ГУНП в Одеські області ОСОБА_3, яким ЛК ГУМВС намагалось з'ясувати питання, чи прийнято на службу в поліцію ОСОБА_2 та чи наявне погодження, щодо прийняття на службу позивача, для того, щоб зрозуміти за якою підставою ОСОБА_2 підлягає звільненню з ГУМВС України в Одеській області у зв'язку із втратою чинності ЗУ «Про міліцію». ГУНП в Одеській області листом від 11.01.2016 за вих. №, 9/107 надало відповідь, проте що ОСОБА_2 не було прийнято на службу до ГУНП в Одеській області, наказ ГУНП в Одеській області про її призначення не видавався. Присяги поліцейського ОСОБА_2 не складала. А також було повідомлено, що погодження ГУНП в Одеській області на переведення/прийняття ОСОБА_2 на службу до поліції на даний час відсутнє. Звертає увагу суду, що зазначеною перепискою між двома органами ГУМВС України в Одеській області та ГУНП в Одеській області, було з'ясовано, чи прийнято на службу до поліції ОСОБА_2 чи наявне будь-яке погодження на прийняття на службу ОСОБА_2 в органи поліції, саме органом поліції, щодо кандидатури ОСОБА_2, що і вирішувало подальший пункт звільнення ОСОБА_2 з ГУМВС України в Одеській області, за скороченням як в даному випадку у зв'язку із не прийняттям на службу до поліції згідно п. 10. Розділу XI Закону України «Про національну поліції», або звільнення з ГУМВС України в Одеській області за п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації. На підставі викладеного було видано наказ ГУМВС України в Одеській області №2 о/с від 11.01.2017, яким у відповідності до п. 10 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено підполковника міліції ОСОБА_2 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів). Про прийняте рішення позивачу повідомлялось листами, копії яких надані до суду. 24.02.2017 року за вих. № 9/Д-331 працівниками кадрів ГУМВС було проінформовано позивача листом про те, що наказом ГУМВС України в Одеській області № 2 о/с від 11.01.2017 її звільнено зі служби з ОВС за п. 64 «г» (через скорочення штатів) відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області №1356 від 20.04.2015 року за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 2.1. Р. IV, п.п. 2.1 та 2.2 Р.ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ, ст.ст. 2, 28, п. 1 ч. 2 ст. 40 та ст. 113 КПК України, допущених при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003926, що виразилось в тяганині та самоусуненні від розслідування обставин кримінального правопорушення підполковника міліції ОСОБА_1 звільнили з посади.

27.05.2015 наказом ГУМВС України в Одеській області № 1802 за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-1V, п.п. 2, 4 розділу III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Присяги працівника органів внутрішніх справ України та зобов'язань, наданих при прийнятті на службу до ОВС України, що виразилось у особистій недисциплінованості, невиході на службу з 27.02. по 25.05.2015, а також у відмові надати відповідні документи про причини своєї відсутності за місцем роботи, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_1 звільнили з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 334 о/с від 04.06.2015 ОСОБА_2 звільнено за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України у запас Збройних сил України.

Зазначені накази ГУМВС України в Одеській області були оскарженні ОСОБА_4 до суду.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 01.07.2016 року по справі №815/2484/15 адмінстративний позов ОСОБА_1 задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував наказ ГУМВС України в Одеській області від 20.04.2015 р. № 1356 в частині накладення дисциплінарного стягнення звільнення з посади на старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_1;

Визнав протиправним та скасував наказ ГУМВС України в Одеській області від 27.05.2015 р. № 1802 в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ на старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_1;

Визнав протиправним та скасував наказ ГУМВС України в Одеській області від 04.06.2015 р. № 334ос по особовому складу в частині звільнення зі служби в запас підполковника міліції ОСОБА_1;

Поновив підполковника міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області з 05.06.2015 р.;

Стягнув з Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (, 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, 65026, АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.06.2015 року по 01.07.2016 року на підставі розрахунку - довідки № 696 від 07.06.2016 року про нарахування заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню за виключенням обов'язкових податків та зборів.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.12.2016 року апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задовольнив частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування наказів та поновлення на посаді - змінив, виклавши шостий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

«стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 червня 2015 року до 01 липня 2016 року на підставі розрахунку-довідки №696 від 07 червня 2016 року про нарахування заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню в сумі 25 547 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот сорок сім) грн. 14 коп., з відрахуванням з цієї суми обов'язкових платежів».

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року залишив без змін.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наказом ГУ МВС україни в Одеській області від 11.01.2017 року №1 о/с на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року винесеної по справі № 815/2484/15, скасовано пункти наказів ГУМВС України в Одеській області від 20.04.2015 № 1356, від 27.05.2015 № 1805 та від 04.06.2015 № 334 о/с відносно ОСОБА_2, та поновлено підполковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області.

В наступному наказом від 11.01.2017р. № 2 о/с у відповідності до п. 10 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено підполковника міліції ОСОБА_2 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів).

Проте, суд не погоджується із вказаним наказом та вважає, що він є противоправним та прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до ст, 19 Консштудії України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що є предметом даного позову регулюються Законом України «Про Національну поліцію» № 580-УШ від 02.07.2015 та «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, №114 від 29.07.1991 р.

Відповідно до пункту 8 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015 року чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезазначені норми Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на які йдеться посилання у спірному наказі, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме:

при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції;

не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення;

при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Як зазначила позивач в своєму позові вона була позбавлена можливості заявити своє бажання продовжувати службу в поліції та пройти атестацію, оскільки на той час діяв наказ про її звільнення, та вона не вважалась працівником міліції, а після поновлення її в той же день було звільнено.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Згідно ч.7 ст. 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Постановою Кабінету Міністру України 20.10.2011р. №1074, затверджено Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі по тексту - Порядок №1074), який визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Відповідно до п. 6 Порядку №1074, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять, зокрема, у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Отже, порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права. Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Як зазначає позивач, відповідач, при прийнятті спірного наказу про звільнення позивача, не тільки жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання позивача на службі, але й не перевірив взагалі можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції, а саме до Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Відповідно до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України. «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

З урахуванням вимог пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» заперечення щодо проходження позивачем служби у національній поліції може бути обґрунтованим лише у випадку невідповідності позивача вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, відсутності його згоди на прийняття на службу в поліцію чи не проходження позивачем конкурсу на посаду, що заміщуються поліцейськими.

Разом з тим, рішення про відмову у прийнятті позивача на службу до національній поліції не приймалось.

Так судом встановлено, що головою ліквідаційної комісії ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_5 був направлений лист №9/120 від 11.01.2017 року на ім'я начальника ГУ НП в Одеській області в якому ГУ МВС в Одеській області просить повідомити про прийняття ОСОБА_6 на посаду в ГУНП в Одеській області та роз'яснити процедуру відбору кандидатів на службу до поліції на вакантні посади.

Листом від 11.07.2017 року №9/107 ГУ НП в Одеській області за підписом начальника ОСОБА_3 повідомило заступника Голову ліквідаційної поліції ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_7, що ОСОБА_1 не приймалась на службу до ГУ НП в Одеській області, наказ ГУ НП в Одеській області про її призначення не видавався, Присяги поліцейського не складала. А також, що погодження ГУНП в Одеській області на переведення/прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції на даний час відсутнє.

Проте у вказаних листах не зазначено ані посади яку займав позивач в органах МВС України та його звання, ані посади на яку вона могла б бути рекомендована у Національної поліції України, так само не отримувалась від позивача заява про її бажання проходити службу в органах поліції та на якій посаді.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КА України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того суд зазначає, що позивач на підставі рішення суду наказом ГУ МВС в Одеській області від 01.01.2017 року №1 о/с був поновлений на службі в органах внутрішніх справ з 01.07.2016 року та йому повинен був виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 року по час фактичного поновлення на посаді - тобто 11.01.2017 року, таким чином відповідач не мав права звільнити позивача наказом №2 о/с від 11.01.2017 року з 06.11.2015 року - датою раніше ніж час фактичного поновлення на посаді, тобто 01.07.2016 року, та після отримання відомостей з ГУ НП в Одеській області про неприйняття його на посаду, та без виплати грошового забезпечення за цей час.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наказ від 11.01.2017р. №2 о/с в частині, звільнення позивача згідно із пунктом 10 та 11 розділу ХІ Закону Україні "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за п. 64 "г" (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року, є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на службі.

Згідно п. 24. Постанови КМ УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

На підставі приписів п.п.2,3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного наказу, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, негайному виконанню підлягає постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь з середньомісячного заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

Як встановлено судом посада яку займав позивач на даний час скорочена.

Проте суд вважає, що позивач повинен бути поновлений саме на посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області з 11.01.2017 року.

Дана обставина кореспондується з рішенням Верховного суду України від 04 листопада 2014 року по справі №21-426а14.

Згідно ст..235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ст. 27. ЗУ "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Згідно листа Заступника голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області від 13.06.2017 року №14/1-136 грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2016 року по 11.01.2017 року не виплачувалось, відповідний наказ не видавався.

Таким чином суд за відсутності відповідних розрахунків щодо грошового забезпечення позивача за останні два місяці до звільнення, вважає за можливе визначити суму грошового забезпечення позивача виходячи з постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 року по справі №815/2484/15, якою встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача за один робочий день становить 94,62 грн..

Період з часу звільнення позивача до прийняття судом рішення становить 171 день, тому сума, що підлягає стягненню складає: 94,62 грн. х 171 дня = 16180,02 грн.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, вищевикладене суд доходить висновку, відповідач в порушення Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», не з'ясувавши питання можливості використання ОСОБА_1 на службі в органах Національної поліції звільнив її зі служи, а тому суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 158, 160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області №2 о/с від 11.01.2017р.

Поновити ОСОБА_1 посаді старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області з 11.01.2017 року.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 16180,02 грн.

Постанова в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати в розмірі 2838,60 грн. підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов