Справа № 802/2086/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 червня 2017 р. Справа № 802/2086/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: ОСОБА_1,

представника третьої особи КС "Злагода" Луценка Ю.М.

представника відповідача: ОСОБА_3,

представника третіх осіб ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КС "Злагода"

до: приватного нотаріуса ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7

про: скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КС "Злагода" з адміністративним позов до приватного нотаріуса ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач посилається на те, що в центральному відділі ДВС м. Вінниця перебуває зведене виконавче провадження №49999202 про стягнення коштів з КС "Злагода" на користь держави та фізичних осіб. Відповідно до наданої інформації з КП "ВМ БТІ" відділом ДВС встановлено, що за КС "Злагода" зареєстровано право власності на 11/1000 частки будівлі за адресою АДРЕСА_1 Під час проведення виконавчих дій опису та арешту майна боржника виявлено, що за вказаною адресою перебувають особи, на підставі договору купівлі - продажу від 2007 року, який визнано дійсним згідно рішення Третейського суду.

В подальшому, на підставі договору дарування приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено реєстраційні дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_6 11/1000 частки будівлі по АДРЕСА_2 яка, як вказує позивач, належить КС "Злагода".

При цьому, позивач посилається на те, що нотаріусом проведено протиправно реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на підставі рішення №09-11/07-269 постійно діючого Третейського суду від 13.11.2007, яке станом на вчинення нотаріальних дій не було зареєстровано відповідно до чинного законодавства.

Із даною реєстрацією позивач не погоджується, звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить: скасувати рішення №28837659 від 21.03.2016 року приватного нотаріуса ОСОБА_5 про державну реєстрацію права власності на 11/1000 частки будівлі АДРЕСА_4 що складається з приміщення літери А на І поверсі: 1 - тамбур, 2- кабінет, 3-коридор, 4- комора, 5 - кабінет, загальною площею - 34, 8 кв. м, в тому числі основною площею 26,4 кв. м.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Крім того суду пояснив, що 16.05.2016 державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно якої встановлено, що описане та арештоване майно боржника КС "Злагода" 16.03.2016 відчужено та зареєстровано за новим власником на підставі договору дарування №317 від 18.03.2016.

При перевірці відомостей, які містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що містяться в розділі №01 нотаріусом відкрито розділ на підставі заяви та зареєстровано право власності на вказане вище майно боржника КС "Злагода" за заявником ОСОБА_7 на підставі рішення №09-11/07-269 постійно діючого Третейського суду при асоціації "Правовий центр підприємництва" від 13.11.2007 право власності, за яким не було зареєстровано за заявником (власником) у встановленому законом порядку. В подальшому, нотаріусом 18.03.2016 зареєстровано виправлення в розділі та записі про право в частині опису об"єкта нерухомого майна. 21.03.2016 здійснено перехід права власності на підставі договору дарування №317 від 18.03.2016, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_5 18.3.2016, згідно якого вказане майно подароване ОСОБА_7 ОСОБА_8.

Дії відповідача заявник вважає протиправними, оскільки вчинені всупереч Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зокрема, п. 1 ч.2 ст.10, ч.3 ст. 3.

В ході судового розгляду, судом розглянуто клопотання щодо залишення позовної заяви без розгляду в зв"язку із пропуском строку звернення до суду з даними позовними вимогами, а також розглянуто клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Так, ухвалою від 13.04.2017 судом задоволено клопотання представника позивача та визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом поважними. В задоволенні клопотання відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про залишення позовної заяви Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області без розгляду - відмовлено.

При розгляді даних клопотань, судом взято до уваги, що позивач 04.07.2016 року звернувся до Вінницького міського суду в порядку цивільного судочинства щодо визнання дій приватного нотаріуса ОСОБА_5 протиправними під час реєстрації правочинну та скасування договору дарування №317 від 18.03.2016 р.

Вінницький міський суд 02.08.2016 року ухвалою відкрив провадження у даній справі. Проте, ухвалою від 07.11.2016 було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про неправомірність нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме договору дарування №137 від 18.03.2016 р.

Ухвалами суду було витребовано інветаризаційну справу №3531 щодо зареєстрованого за кредитною спілкою "Злагода" права власності на 11/1000 частку будівлі гуртожитку по АДРЕСА_3, а також реєстраційну справу на об"єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 01, що розташований за адресою по АДРЕСА_3.

Представник третьої особи на стороні позивача КС "Злагода" заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов. Як убачається з його пояснень останній взагалі заперечує факт продажу нерухомого майна КС "Злагода" ОСОБА_7

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що оскаржувані реєстраційні дії його довірителем вчинені з дотриманням положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналогічного змісту щодо заявлених позовних вимог були надані пояснення і представником третіх осіб на стороні відповідача.

Крім того, як представник відповідача, так і представник третіх осіб ОСОБА_4 звертали увагу суду в своїх промовах на безпідставність заявлених вимог, окремо зазначивши, що у позивача як субєкта владних повноважень відстутнє право на звернення до суду з даними позовними вимогами. Оскарженими діями відповідача не порушене право Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, оскільки майно щодо якого вчинено правочин та зареєстровано речове право безпосередньо до позивача немає ніякого відношення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України, звертатись до суду за захистом прав, свобод або інтересів інших осіб можуть виключно органи та особи, яким таке право надано і тільки у випадках, установлених законом.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2016) виконавче провадження - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень. Учасниками виконавчого провадження у розумінні вищевказаного Закону є зокрема, виконавці. Проте, органи державної виконавчої служби згідно Закону України "Про виконавче провадження" не є учасниками виконавчого провадження, і даним Законом їх права не регламентовано.

Разом з тим, Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" не наділяє позивача як органу державної виконавчої служби будь-якими повноваженнями ні стосовно учасників виконавчого провадження, ні стосовно будь-яких інших осіб.

Відтак, на думку відповідача та представника третіх осіб ОСОБА_4, у позивача відсутня адміністративна процесуальна дієздатність щодо оскарження будь-яких дій щодо майна, яке, на його думку, належить боржнику у виконавчому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

На виконанні в Центральному відділі ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження №49999202 про стягнення з КС "Злагода" на користь держави та фізичних осіб грошових коштів.

З метою перевірки інформації про зареєстроване право власності на нерухоме майно за боржником КС "Злагода" державним виконавцем направлено запити, зокрема до КП "ВМБТІ" від 03.03.2016.

09.03.2016 КП "ВМБТІ" надано інформацію, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №3531 за КС "Злагода" зареєстровано право власності на 11/1000 часток будівлі по АДРЕСА_3. Зазначена частка будинковолодіння складається з приміщень літери А на 1 поверсі: більєвої ХХ, комори ХХІ, коридору ХХІІ, загальною площею - 35, 9 кв. м.

16.03.2016 державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, з якого слідує, що при виході за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що у приміщенні, належному КС "Злагода", перебувають інші люди, які надали договір купівлі-продажу, що визнаний дійсним Третейським судом про належність вказаного приміщення ОСОБА_7 Даний факт підтверджено комендантом гуртожитку ОСОБА_9 та його сином ОСОБА_6

На підставі акту опису й арешту майна боржника, державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції винесено постанову ВП №50392317 від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на приміщення по АДРЕСА_1, що складається літери А, більєва ХХ, комора ХХІ, коридору ХХІІ, знаходиться на першому поверсі, загальною площею - 35, 9 кв. м.

Крім того, як установлено судом, на підставі рішення Третейського суду від 30.06.2005 визнано дійсним договір купівлі-продажу, укладеного 04.06.2005 між ОСОБА_10 та Кредитною спілкою "Злагода" та визнано за останнім право власності на частину будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1, до складу якої входять приміщення більєвої ХХ, комори ХХІ, коридору ХХІІ, загальною площею - 35, 9 кв. м.

Дане право власності було зареєстроване КП "Вінницьке обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" за КС "Злагода", вчинено запис в реєстрову Книгу №9 стор. 32 за реєстровим номером 512 та видано реєстраційне посвідчення, оригінал якого міститься в інвентаризаційної справи №3531, копія долучена до матеріалів адміністративної справи.

В подальшому, на підставі рішення Третейського суду від 13.11.2007 року у справі №09-11/07-269, визнано дійсний договір купівлі - продажу від 16 жовтня 2007 року, укладеного між Кредитною спілкою "Злагода" і ОСОБА_7 та визнано за останнім право власності на 11/1000 часток будівлі гуртожитку, що складаються з приміщень літери А на І поверсі: більєвої ХХ, комори ХХІ, коридору ХХІІ, загальною площею - 35, 6 кв. м за адресою АДРЕСА_1

18.03.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ОСОБА_5, на підставі заяви ОСОБА_7 та рішення Третейського суду від 13.11.2007р. винесено рішення №28811655, яким проведено державну реєстрацію права власності на 11/1000 часток будівлі гуртожитку, що розташований АДРЕСА_1 за ОСОБА_7. Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об"єкт нерухомого майна.

21.03.2016 приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу ОСОБА_5, на підставі договору дарування №317 від 18.03.2016р., винесено рішення №28837659, яким зареєстровано за ОСОБА_6 право власності на 11/1000 часток будівлі по АДРЕСА_1

Не погоджуючись із діями приватного нотаріуса ОСОБА_5, позивач звернувся до суду із адміністративним позов із вимогою про скасування рішення №28837659 від 21.03.2016 про державну реєстрацію права власності нерухомого майна за ОСОБА_6.

Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №28811655 від 18.03.2016 про державну реєстрацію права власності на 11/1000 часток будівлі гуртожитку, що розташоване АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 на підставі рішення Третейського суду, позивачем не оскаржується.

В ході судового розгляду представник позивача вказав, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №28811655 від 18.03.2016 про державну реєстрацію права власності на 11/1000 часток будівлі гуртожитку за ОСОБА_7 позивачем не оскаржується, оскільки пропущено строки передбачені ст. 99 КАС України на його орскарження. Проте, відповідно до положень ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог та скасувати вказане рішення.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 2 цього Закону № 1952-IV під термінами "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно" (далі - державна реєстрація прав) розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або, яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.

Статтею 9 Закону № 1952-IV визначено, що до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державним реєстратором, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону № 1952-IV є зокрема, нотаріус.

В свою чергу, нотаріус, в розумінні статті 3 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон №3425-XII) - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до положень пунктів 1, 2 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок № 1127).

Згідно з п. 12 цього Порядку №1127 під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

Відповідно до п. 18 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Статтею 24 Закону № 1952-IV визначені випадки відмови в державній реєстрації прав, зокрема: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Так, в силу п. 6 цієї статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

З аналізу вказаних норм випливає, що перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій є наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Так, з Інформаційної довідки з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яка сформована 24.03.2016 та міститься в справі щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно за номером інформаційної довідки 55889343, видно, що 17.03.2016 державним реєстратором Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_11 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28788269 від 17.03.2016 на підставі акту опису й арешту майна від 16.03.2016. Так, згідно відомостей зареєстровано обтяження КС "Злагода" на 11/1000 часток будинковолодіння, що складаються з приміщень літери А на І поверсі: більєвої ХХ, комори ХХІ, коридору ХХІІ, загальною площею - 35, 9 кв. м за адресою АДРЕСА_1

Відтак, відомості щодо обтяження стосувалось нерухомого майна, належного КС "Злагода".

Натомість, згідно реєстраційної справи 21.03.2016 ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на 11/1000 частки будівлі АДРЕСА_4 що складається з приміщення літери А на І поверсі: 1 - тамбур, 2- кабінет, 3-коридор, 4- комора, 5 - кабінет, загальною площею - 34, 8 кв. м, в тому числі основною площею 26,4 кв. м.

Дане рішення прийнято згідно договору дарування від 18.03.2016, зареєстрованим в реєстрі №317, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 Відповідно до вказаного договору Дарувальник - ОСОБА_7, який є власником майна, передав безоплатно у власність ОСОБА_6 вказане нерухоме майно.

Отже, станом на день звернення ОСОБА_6 з заявою про реєстрацію за ним права власності на вказане вище майно та станом на день прийняття відповідачем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28837659, договір дарування не скасований та є чинним.

Відтак, підстави для скасування рішення №28837659 від 21.03.2016 року приватного нотаріуса ОСОБА_5 про державну реєстрацію права власності на 11/1000 частки будівлі АДРЕСА_4 що складається з приміщення літери А на І поверсі: 1 - тамбур, 2- кабінет, 3-коридор, 4- комора, 5 - кабінет, загальною площею - 34, 8 кв. м, в тому числі основною площею 26,4 кв. м., відсутні.

Крім того, вирішуючи даний спір суд зважає на таке.

В обгрунтування адміністративного позову, позивач, як на підставу для скасування оскарженого рішення №28837659 від 21.03.2016, посилається на протиправність реєстраційних дій, що були вчиненні відповідачем 18.03.2016.

Так, відповідно до реєстраційної справи убачається, що за заявою ОСОБА_7 на підставі рішення №09-11/07-269 постійно діючого Третейського суду при асоціації "Правовий центр підприємництва" від 13.11.2007, відповідачем прийнято 18.03.2016 рішення №28811655 про державну реєстрацію права власності.

Однак, вказане рішення відповідача позивачем не оскаржується, оскільки, як вказано представником, Центральним відділом ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області пропущено строки на звернення до суду. Проте, на переконання заявника, суд в узгодженності з положеннями ст. 11 КАС України, може вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення державного реєстратора від 18.03.2016 №28811655.

На противагу зазначеного, представники відповідача та третіх осіб ОСОБА_7 заперечували посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення із вказаними вимогами, а також наполягали на відсутності вмотивованих пояснень щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду щодо скасування рішення державного реєстратора від 18.03.2016 №28811655.

Так, в силу п. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Наряду із цим, право на справедливий суд включає в себе і дотримання судом принципу рівності сторін перед законом та судом. Відповідно до статті 24 Конституції України: "Громадяни мають рівні конституційні права та свободи та є рівними перед законом". Конституційний принцип рівності додатково закріплений і у статті 10 КАС України: "Усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом". Саме на виконання обов'язку забезпечити дотримання принципу рівності сторін перед судом суд зобов'язаний бути неупередженим та справедливим, а тому гарантувати рівні умови реалізації захисту своїх порушених прав та інтересів.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 р.).

У Рішенні ЄСПЛ у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, включає в себе і обов'язок позивача належним чином надати докази та обгрунтовані пояснення щодо неможливості звернутись до суду із вимогами щодо скасування рішення державного реєстратора від 18.03.2016 №28811655.

Виходячи із принципів адміністративного судочинства, враховуючи, що позивачем не наведено обставин, які б вказували на перешкоди та труднощі для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій для звернення до суду із вимогами про скасування рішення державного реєстратора від 18.03.2016, суд приходить до висновку про відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, суд відповідно до статті 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені обставини справи, оцінивши докази, в підтвердження позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги не є обгрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна