Справа № 803/491/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/491/15-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф., Шведа Е.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до приватного акціонерного товариства “Рембудуправління Вишків АТ”, третя особа – Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації, про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція у Волинській області звернулася до суду з позовом до ПАТ «Рембудуправління Вишків АТ», третя особа Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації, про стягнення коштів.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року позов задоволено: стягнуто з ПАТ "Рембудуправління Вишків-АТ" в дохід Державного бюджету кошти за завищення вартості виконаних робіт в розмірі 151 314 гривень.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нову про відмову у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі Державна фінансова інспекція у Волинській області, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила постанову апеляційного суду скасувати, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

У зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації за період з 01.04.2013 по 30.04.2014 року складено акт ревізії № 060-28/023 від 30.07.2014 року, в якому зафіксовано ряд порушень чинного законодавства, зокрема невідповідність фактичних обсягів виконаних робіт підрядником ПрАТ «Рембудуправління Вишків-АТ» по реконструкції дитячого навчального закладу в с. Бузаки Камінь-Каширського району з обсягами, вказаними в актах виконаних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року, а саме:

- завищено обсяги робіт по забиванню швів між плитами перекриття цементно-вапняним розчином на 380 м (по акту №1 ) та на 310 м (по акту № 4 ); завищено обсяги робіт по перетиранню штукатурки стель сходових маршів на 412, 44 м.кв.; завищено обсяги робіт по поліпшеному штукатуренню цементно-вапняним розчином по каменю і бетону стін на 1759, 5 м.кв.; завищено обсяги робіт по утепленню цоколя мінеральними плитами та оздоблення декоративним розчином на 53, 4 м.кв.; завищено використання профілю цокольного на 106, 7 м; завищено використання плит теплоізоляційних мінераловатних на 58, 7 м.кв. В результаті проведеного розрахунку встановлено завищення вартості виконаних робіт в актах форми КБ-2 в за вересень 2013 року по об'єкту «реконструкція дошкільного навчального закладу у селі Бузаки Камінь-Каширського району» на загальну суму 151314 грн.

На підставі акту ревізії позивачем складено та надіслано відповідачу вимогу щодо усунення виявлених порушень № 03-060-13-15/6193 від 29.08.2014 року, відповідповідно до пункту 5 якої зобов'язано Департамент відобразити в обліку дебіторську заборгованість по розрахунках з підрядниками, зокрема з ПрАТ «Рембудуправління Вишків-АТ», яка утворилась в результаті завищення вартості виконаних робіт по реконструкції дошкільного навчального закладу у селі Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області на суму 151314 грн., а також провести претензійно-позовну роботу з підрядниками щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт.

У зв’язку з невиконанням зазначеної вимоги, залишились не відшкодованими збитки у розмірі 151314 грн., які на думку позивача, були завдані державному бюджету в результаті завищення вартості виконаних робіт по реконструкції дошкільного навчального закладу підрядником - ПрАТ «Рембудуправління Вишків-АТ» на виконання укладеного з Головним управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Волинської обласної державної адміністрації договору підряду № 304100 від 27.08.2012 року.

Враховуючи, що завдані збитки в добровільному порядку відшкодовані не були, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суди, розглядаючи даний спір, виходили з того, що він є адміністративним.

Колегія суддів вважає такий висновок судів помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз п.п. 1-4 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини 4 статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Аналогічного висновку Верховний Суд України дійшов у постанові від 20 вересня 2016 року у справі № 21-770а16, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до статті 244-2 КАС України.

Спір у справі, що розглядається, виник між позивачем та відповідачем щодо відшкодування завданих державі збитків шляхом стягнення з відповідача грошових коштів в судовому порядку.

Слід зазначити, що адміністративними судами можуть бути розглянуті вимоги про відшкодування шкоди лише, якщо вимоги стосуються суб'єкта владних повноважень, яким завдано збитків шляхом виконання своїх владних управлінських функцій.

Приписами статті 21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В іншому випадку, спірні відносини стосовно відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватно - правовий характер та як наслідок не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду України від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13.

З урахуванням викладеного, зважаючи на помилковість позиції судів попередніх інстанцій щодо наявності у переданому на вирішення спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень та закриття про провадження у справі.

Відповідно до статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 157, 167, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції у Волинській області – задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року – скасувати.

Провадження у справі за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до приватного акціонерного товариства “Рембудуправління Вишків АТ”, третя особа – Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації, про стягнення коштів – закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: