Справа № 817/1496/16
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 червня 2017 року м. Київ К/800/20049/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2017 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року

у справі № 817/1496/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 12 вересня 2016 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року, позов задоволено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, в якій він, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що декларант заявив недостовірні відомості про дату виготовлення та дату початку використання транспортного засобу, які відрізняються від даних, отриманих від офіційного дистриб'ютора виробника Opel в Україні ТзОВ "Дженерал Авто Груп", що призвело до застосування невірного коефіцієнта до ставки акцизного податку та, як наслідок до несвоєчасного та неповного нарахування і сплати митних платежів відповідно до листа № 438 від 16 листопада 2015 року.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, 01 липня 2015 року декларант Приватного підприємства "АЛЬЯНС АВТО-БРОКЕР" ОСОБА_3 подав до митного оформлення декларацію ІМ40ДЕ № 204050001/2015/007910, якою заявлено до митного оформлення ввезений з Республіки Австрія громадянином України ОСОБА_4, за дорученням громадянки ОСОБА_1, вантажний автомобіль марки "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_5, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 3, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна - НОМЕР_6 (маркування), тип двигуна - дизельний, робочий об'єм циліндрів двигуна - 2464 см3, вантажопідйомність - 1,185 т, маса у разі максимального завантаження - 2,985 т, тип кузова - фургон, в наявності стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині декоративне оздоблення та ознаки комфорту, календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля.

Загальна фактурна вартість 21152,47грн. (або 900 євро), заявлена декларантом загальна митна вартість в сумі 95186,10грн. (або 4050 євро).

При митному оформленні вказаного транспортного засобу сплачені митні платежі, а саме:

мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу - 121) 10 % - 9518,61 грн.;

додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на митну територію України фізичними особами (код платежу - 122) 5 % - 4759,31 грн.;

податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами (код платежу - 128) 20 % - 22124,45грн.;

акцизний податок (код платежу - 185) 0,02 EUR - 1158,22 грн.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області на підставі наказу № 510 від 18 серпня 2016 року "Про проведення документальної невиїзної перевірки", відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336, п. 1 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою - громадянкою ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3, вимог законодавства з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України з поданням митної декларації № 204050001/2015/007910 від 01 липня 2015 року.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт № 205/17-00-13-02/НОМЕР_3 від 30 серпня 2016 року, відповідно до якого перевіркою встановлено порушення законодавства України з питань державної митної справи платником податків ОСОБА_1, внаслідок декларування невірної дати виготовлення транспортного засобу та дати початку використання товару за МД типу ІМ40ДЕ № 204050001/2015/007910 від 01 липня 2015 року, що призвело до заниження бази оподаткування та порушення вимог ст. 257, ч. 1 ст. 377 Митного кодексу України; п. 190.1 ст. 190, пп. 215.3.5 п. 215.3 ст. 215, п. 218.1 ст. 218, пп. 222.2.1 п. 222.2 ст. 222 Податкового кодексу України, а також, як наслідок, до несвоєчасної та не в повному обсязі сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації типу ІМ40ДЕ № 204050001/2015/007910 від 01 липня 2015 ркоу на суму 54204,45 грн., в тому числі: податок на додану вартість - 9034,07 грн., акцизний податок на транспортні засоби, які ввозяться на митну територію України - 45170,38 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями на підставі акту № 205/17-00-13-02/НОМЕР_3 від 30 серпня 2016 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення рішення:

№ від 12 вересня 2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів" на 11292,59 грн., в тому числі за основним платежем на 9034,07 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 2258,52 грн.;

№ від 12 вересня 2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "акцизний податок з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України фізичними особами" на 56462,98 грн., в тому числі за основним платежем на 45170,38 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 11292,60 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згідно із даними технічного паспорта, датою першого допуску автомобіля до експлуатації є 17 вересня 2010 рік, а тому позивач сплатив правильно платежі, як за автомобіль, що експлуатується до 5 років.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному ст. ст. 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості (п. 4, п. 5 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (ч. 3 ст. 345 Митного кодексу України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч. 6 ст. 345 Митного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Відповідно до ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (п. 1 ч .2 ст. 351 Митного кодексу України); надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України).

Ст. 352 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 Митного кодексу України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Рішення про визначення грошових зобов'язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення (ч. 11 ст. 354 Митного кодексу України).

Так, відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків (п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України України).

Згідно із п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абз. 5 п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Так, акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_4 за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб.см об'єму циліндрів двигуна (п. 215.3.5-2 ст.215 Податкового кодексу України). При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів.

Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Суди попередніх інстанцій встановили, що датою першої реєстрації автомобіля є 17 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, виданого уповноваженим органом країни продавця.

Разом з тим, прийшовши до висновку про заниження позивачем бази оподаткування та порушення вимог ст. 257, ч. 1 ст.3 77 Митного кодексу України; п. 190.1 ст. 190, пп. 215.3.5 п. 215.3 ст. 215, п. 218.1 ст. 218, пп. 222.2.1 п. 222.2 ст. 222 Податкового кодексу України, податковий орган посилався лише на лист офіційного дистриб'ютора виробника Opel в Україні ТзОВ "Дженерал Авто Груп", в якому зазначено, що дата першої реєстрації транспортного засобу вантажного автомобіля марки "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_5 - 18 травня 2010 року.

Однак, суд першої та апеляційної інстанції встановив, що, офіційною документально підтвердженою інформацією щодо дати першого допуску транспортного засобу до експлуатації (первинної реєстрації) є технічний паспорт на автомобіль, який входить до переліку обов'язкових документів, що надаються митному органу при розмитненні транспортного засобу. Оскільки позивачем долучено до митної декларації технічний паспорт на автомобіль марки "Opel", модель "Vivaro", ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_5 виданий уповноваженим органом країни продавця, згідно з яким дата першого допуску вказаного автомобіля до експлуатації - 17 вересня 2010 року, а тому зазначені у технічному паспорті автомобіля дані є достовірними та такими, що не можуть бути спростовані листом ТзОВ "Дженерал Авто Груп".

Крім того, посилання судів попередніх інстанцій на те, що за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль, що видані іноземним державним органом, контролюючий орган мав би вжити передбачених ст.ст. 351, 352 МК України, ст. 83 ПК України заходів щодо отримання до проведення перевірки від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про неавтентичність поданих позивачем документів чи недостовірності відомостей, що в них містяться, а також згідно з п.73.3 ст. 73, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України запропонувати ОСОБА_1 надати пояснення та додаткові документи, в тому числі й офіційний переклад поданих документів, які б підтверджували правильність визначення бази та об'єкта оподаткування при ввезенні на митну територію України транспортного засобу.

Проте, відповідач до призначення позапланової невиїзної перевірки, посилаючись на отримання інформації від виробника товару, не звертався до позивача з письмовим запитом про надання належним чином завірених копій документів, їх офіційного перекладу, в підтвердження дотримання вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності згідно з митною декларацією від 01 липня 2015 року № 204050001/2015/007910.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, позивачем доведено дотримання ним вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності згідно митної декларації від 01 липня 2015 року №204050001/2015/007910.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 817/1496/16 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед