Справа № 822/3716/15
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3716/15

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної фінансової інспекції України, Західного офісу Держаудитслужби, Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2015 року позивач, ОСОБА_5, звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції України, Західного офісу Держаудитслужби, Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області з позовом, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати наказ Державної фінансової інспекції України № 416-о від 23.06.2015 року;

-поновити позивача на посаді начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області, а при умові припинення її діяльності на посаді начальника Управління Західного офісу Держаудитслужби України;

-стягнути з відповідачів середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27.07.2015 року по час поновлення на роботі.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено частково:

-зобовязано Державну фінансову інспекцію України запропонувати ОСОБА_5 вакантні посади з метою її працевлаштування;

-в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року скасовано та направлено справ на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами розгляду справи після касаційного оскарження, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала та просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача під час судового засідання заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5 призначена на посаду начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області за погодженням із Хмельницькою обласною державною адміністрацією та Міністром фінансів України на підставі наказу №295-о від 27.03.2012 року, що підтверджується копією трудової книжки (т.1 а.с 7).

На виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2012 року по справі №2а/0270/2551/12, виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2014 року №2а/0270/2551/12 наказом Державної фінансової інспекції України №416-о від 23.06.2015 року "Про поновлення ОСОБА_6М.", вирішено:

1) поновити ОСОБА_6 на посаді начальника Держфінінспекції в Хмельницькій області з 25 червня 2015 року;

2) встановити ОСОБА_6 посадовий оклад у розмірі 2091 грн. згідно з штатним розписом Держфінінспекції в Хмельницькій області та надбавку за раніше присвоєний 7 ранг державного службовця у розмірі 110 грн.;

3) звільнити у день виходу на роботу після відновлення працездатності ОСОБА_5 з посади начальника Держфінінспекції в Хмельницькій області, у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п.6 ст. 40 КЗпП України;

4) Держфінінспекції в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_5 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України та провести остаточні розрахунки;

5) начальнику Держфінінспекції в Хмельницькій області ОСОБА_6 невідкладно повідомити Управління по роботі з персоналом Держфінінспекції у день виходу на роботу після відновлення працездатності ОСОБА_5 та направити копію наказу про припинення виконання обов'язків на посаді начальника Держфінінспекції в Хмельницькій області ОСОБА_5;

6) ОСОБА_5 прибути до Держфінінспекції для отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення." (т.1 а.с. 6).

Відповідно до наказу Держфінінспекції в Хмельницькій області №199-о від 27.07.2015 року "Про припинення виконання обов'язків та виплату компенсації ОСОБА_5І.", відповідно до наказу ДФІ України від 23.06.2015 року № 416-о "Про поновлення ОСОБА_6М." ОСОБА_5 звільнена з посади начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області в зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу на підставі п.6 ст. 40 КЗпП України, наказано:

1) припинити ОСОБА_5 виконання обов'язків на посаді начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області;

2) начальнику фінансового відділу - головному бухгалтеру ОСОБА_7 виплатити ОСОБА_5 грошову компенсацію за 77 календарних днів невикористаної відпустки, та вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку, відповідно до ст. 44 КЗпП України (т.2 а.с. 14).

Не погоджуючись з вказаним наказом та діями відповідача, ОСОБА_5 звернулась з позовом до суду.

Залишаючи адміністративний позов без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно звільнено позивача на підставі п.6 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з поновленням ОСОБА_6, на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2012 року по справі №2а/0270/2551/12.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою та мають, серед іншого, право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пункті 1, 2 та 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Отже, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП можливо у разі, якщо роботодавцем вжито всіх заходів щодо переводу працівника на іншу посаду шляхом запропонування працівнику, що звільняється, всіх вакансій, на які може претендувати особа з урахуванням її фаху, кваліфікації, досвіду трудової діяльності, а також у випадках, коли неможливо перевести працівника з його згоди на іншу роботу, або коли працівник відмовився від такого переведення.

З матеріалів справи встановлено, що згідно акта від 12.05.2015 року, складеного за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 4, Державна фінансова інспекція, ОСОБА_5 відмовилась від пропозиції посади першого заступника Держфінінспекції в Хмельницькій області та від ознайомлення з ним та підпису.

Про те, колегія суддів критично відносить до наданих доказів, оскільки вказане спростовується листом Хмельницької міської поліклініки №4, згідно якого 12.05.2015 року позивач була оглянута лікуючим лікарем, відповідно до запису в амбулаторній картці.

ОСОБА_6 того, матеріалами справи підтверджується, що 12.05.2015 року о 10:43 ОСОБА_5І перебувала Хмельницькій міській поліклініки №4, що підтверджується копією обстеження ЕКГ серця позивача в електронній базі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вказане свідчить про неможливість присутності ОСОБА_5 в м. Києві та відмови від пропозиції щодо переведення на посаду першого заступника Держфінінспекції в Хмельницькій області.

Інші пропозиції роботи, на які посилаються відповідачі, зокрема 22.10.2015 року, були в часі пізніше самого звільнення.

Аналізуючи положення п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП, ч. 2 ст. 40 КЗпП колегія суддів приходить до висновку, що власник або уповноважений ним орган вирішуючи питання щодо звільнення зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 лютого 2017 року зазначено, що судами попередніх інстанцій встановлено порушення прав позивача та охоронюваних законом інтересів при її звільнені, проте не скасовано протиправний наказ в частині звільнення позивача та не вирішено питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви з яких скасовані рішення є обов"язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

У своєму рішенні суд першої інстанції необгрунтував, чому ним не взяті до уваги висновки і мотиви, викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду від 01 лютого 2017 року.

Отже, з врахуванням того, що відповідачем не дотримано вимог трудового законодавства та належним чином не запропоновано ОСОБА_5 жодної посади в Державній фінансовій інспекції в Хмельницькій області, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування п.3 наказу Державної фінансової інспекції України № 416-о від 23.06.2015 року.

Як слідує з адміністративного позову, заяви в порядку ст.137 КАС України, апеляційної скарги позивачка не погоджується з її звільненням без пропозиції іншої роботи, вона фактично не заперечує право ОСОБА_6 на поновлення на попередній роботі по рішенню суду і не оскаржує наказ Державної фінансової інспекції України № 416-о від 23.06.2015 року в цій частині, що узгоджується з висновками і Вищого адміністративного суду. В зв"язку з цим суд апеляційної інстанції вважає, що скасування п.3 оскаржуваного наказу є задоволенням в повному обсязі вказаної вимоги ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно витягів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.135-140 т.1, а.с. 107-118) та пояснень представників відповідачів в судовому засіданні 26.06.2017 року, Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області та Державну фінансову інспекцію України не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимога позивача про поновлення на посаді начальника Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України Про оплату праці, порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У випадках вимушеного прогулу працівника застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Згідно п. 2 Порядку встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

З матеріалів справи встановлено, що тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення протиправного наказу відповідача з 27.05.2015 року по 26.06.2017 року становить 481 день.

Згідно довідки Західного офісу Держаудитслужби №11-19/1576 від 02.03.2017 року року, середньоденний заробіток позивача становить 360,95 грн, а середньомісячна заробітна плата складає 7579,95 грн.

Таким чином, з урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з з 27.05.2015 року по 26.06.2017 року, розмір заробітної плати, що підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу становить 173 616,95 грн (360,95 грн * 481 робочий день), з врахуванням обов'язкових податків і зборів.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної фінансової інспекції України, Західного офісу Держаудитслужби, Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.3 наказу Державної фінансової інспекції України №416-0 від 23.06.2015 року.

Поновити ОСОБА_5 на посаді начальника Державної фінансової інспекції України в Хмельницькій області з 26.06.2017 року.

Стягнути з Державної фінансової інспекції України на користь ОСОБА_5 173 616,95 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.07.2015 року по 26.06.2017 року включно.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9