Справа № 813/934/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04 липня 2017 року Справа № 813/934/17
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючий суддя Грень Н.М.,
секретар судового засідання Редкевич О.Р.,
представник позивача ОСОБА_1,
представник відповідача Брильовська О.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання незаконними розпоряджень, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів, -
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Львівської обласної державної адміністрації, із вимогами:
-«визнати незаконним розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29 листопада 2016 року за номером №1198/0/8-16 «Про преміювання працівників апарату обласної державної адміністрації» в частині виплати ОСОБА_3, начальнику відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобіганя корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації, премії в розмірі « 0» відсотків від посадового окладу»;
-«визнати незаконним розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29 листопада 2016 року за номером №1199/0/8-16 «Про встановлення надбавки працівникам апарату обласної державної адміністрації» в частині відсутності встановлення ОСОБА_3, начальнику відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації, надбавки за інтенсивність праці до посадового окладу та надбавки за виконання особливо важливої роботи до посадового окладу з 01 листопада 2016 року»;
-«зобов'язати відповідача - Львівську обласну державну адміністрацію встановити позивачу - ОСОБА_3 премію в розмірі 400% від посадового окладу за листопад 2016 року та надбавку за інтенсивність праці до посадового окладу в розмірі 100% до посадового та надбавку за виконання особливо важливої роботи до посадового окладу з 1 листопада 2016 року в розмірі 100% до посадового окладу»;
Ухвалою суду від 21.03.2017 року відкрито провадження у справі.
12.04.2017 року через канцелярію суду представником відповідача було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду з означеним позовом.
У судовому засіданні судом поставлено на вирішення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Представник позивача проти залишення позовної заяви без розгляду заперечив, наголошуючи на тому, що строку звернення до суду позивач не пропускав.
Представник відповідача підтримав аргументи та вимоги свого клопотання й просив суд залишити позовну заяву без розгляду, у зв'язку з пропуском установленого законом строку звернення до адміністративного суду.
Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду, перевіривши матеріали справи, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення, а позовна заява залишенню без розгляду лише у частині позовних вимог, виходячи з наступного.
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, право на судовий захист гарантується кожному. Особа, право, свобода чи інтерес якої порушуються, не визнаються чи оспорюються, має право на звернення до суду за їх захистом чи поновленням.
Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами.
Згідно ч.3 ст.99 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
У цьому контексті суд наголошує на тому, що строки звернення до адміністративного суду, як і строки давності, є важливим інструментом, використання якого дозволяє забезпечити, зокрема, дотримання принципу правової визначеності.
Подібне трактування строків давності (яке може бути застосованим і для строків звернення до суду) неодноразово викладав у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини. Так, у п.137 рішення у справі «Олександр Волков проти України» Суд зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.
При цьому, як зазначає Верховний Суд України в цій же постанові від 16.11.2016 року в справі №6-2469цс16, порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Ураховуючи наведене, суд відзначає, що в даній адміністративній справі предметом оскарження є, зокрема, розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29 листопада 2016 року за номером №1198/0/8-16 «Про преміювання працівників апарату обласної державної адміністрації» та розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29 листопада 2016 року за номером №1199/0/8-16 «Про встановлення надбавки працівникам апарату обласної державної адміністрації».
Матеріалами справи стверджується, що згідно розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 18.11.2016 року №1165/0/8-16, було передбачено звільнити позивача з посади начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації 30.11.2016 року за згодою сторін; відділу фінансового забезпечення та внутрішнього аудиту апарату обласної державної адміністрації виплатити ОСОБА_3 всі належні їй суми.
Із цим розпорядженням від 18.11.2016 року позивач ознайомилась 28.11.2016 року, про що наявна відповідна відмітка.
З огляду на це у суду виникає необхідність з'ясування обставин щодо пропущення або ж не пропущення строків звернення до суду, а в разі пропущення - наявності чи відсутності поважних причин його пропуску, зі застосуванням відповідних правових наслідків.
У зв'язку з чим, суд повинен встановити, коли розпочався перебіг строку звернення до суду, тобто коли позивач довідався або ж міг (повинен був) довідатися про порушення своїх прав та інтересів унаслідок спірного наказу, а відтак, застосувавши відповідну норму щодо строку звернення до суду, вирішити питання можливості розгляду даної справи судом.
Відтак, у першу чергу суд зауважує, що матеріалами, зібраними у ході судового розгляду даної справи, підтверджується, що позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав щодо невиплати їй премії 30.11.2016 року, тобто з моменту саме звільнення ОСОБА_3 та виплати їй всіх належних сум.
Більш того, суд наголошує, що оскаржувані розпорядження також були видані ще під час того, як позивач займала посаду начальника відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації.
При цьому, суд дослідив, що спірні розпорядження були внесені до автоматизованої системи діловодства «ДОК ПРОФ 2.0», а відтак, погоджуючись із твердженнями представника відповідача, зазначає, що позивач мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Суд зауважує, що із даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду лише 01.02.2017 року, про що свідчить штамп відділення поштового зв'язку на конверті (позовна заява надійшла до суду 06.03.2017 року), таким чином, на час подання позивачем цього позову до суду, позивачем було пропущено місячний строк звернення до суду. Крім того, суд констатує, що позивачем у свою чергу не надано і жодних доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, у суду немає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Так, чинним процесуальним законом, а саме ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
Відповідно до ч.1 цієї статті, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Згідно ч.2 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи
У відповідності до п.9 ч.1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
При викладених вище обставинах, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія, яких у даному випадку не встановлено.
У цьому контексті суд також зауважує, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав, що знайшло своє підтвердження в практиці Європейського Суду з прав людини (зокрема у рішенні в справі «Девеер проти Бельгії», рішенні в справі «Стаббігс та інші проти Великобританії»).
Таким чином, оскільки ОСОБА_3 пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом частині позовних вимог щодо оскарження розпоряджень, а з матеріалів справи не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та для постановлення іншого рішення, суд вважає необхідним застосувати зазначені вище норми закону та залишити позовну заяву без розгляду в частині цих позовних вимог.
З приводу позовних вимог про стягнення коштів, то суд роз'яснює, що в силу ст.99 КАС України строки звернення до суду не застосовуються, позаяк спори щодо невиплати нарахованих та невиплачених сум заробітної плати, грошового утримання, пенсії та інших виплат не обмежені будь-якими строками звернення до суду.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 99, 100, 121, 155, 158-160, 165, 167 КАС України, -
1. Клопотання представника відповідача задовольнити частково.
2 Позовну заяву в частині позовних вимог про визнання незаконним розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29 листопада 2016 року за номером № 1198/0/8-16 "Про преміювання працівників апарату обласної державної адміністрації" в частині виплати ОСОБА_3, начальнику відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації, премії в розмірі " 0" відсотків від посадового окладу та в частині визнання незаконним розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 29 листопада 2016 року за номером № 1199/0/8-16 "Про встановлення надбавки працівникам апарату обласної державної адміністрації" в частині відсутності встановлення ОСОБА_3, начальнику відділу взаємодії з правоохоронними органами, запобігання корупції та оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації, надбавки за інтенсивність праці до посадового окладу та надбавки за виконання особливо важливої роботи до посадового окладу з 1 листопада 2016 року - залишити без розгляду.
Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, згідно ст. 186 КАС України. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.07.2017 року.