Справа № 523/336/17-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/336/17-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Малиновський О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, заступника начальника управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування припису, визнання протиправним та скасування наказу, визнання противною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, заступника начальника управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправними дії заступника начальника управління ДБК Одеської міської ради, визнання протиправними та скасування припису від 21.12.2016р. та наказу від 21.12.2016р. №01-13/76Д про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД81 від 20.12.2016р. та скасування постанови №110/16 від 03.01.2017р. та закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.7ст.96КУпАП, так як не допускалися будь-які порушення під час проведення реконструкції офісу № 602, в будинку №33 по вулиці Жуковського, в м. Одесі, а відомості зазначені в постанові про нібито здійснення таких робіт без належно затвердженого проекту не відповідають дійсності та фактичним обставинам. Також позивач зазначає, що спеціаліст управління ДАБК ОСОБА_4 до приміщення офісу 21.12.2016р. не приходив, в присутності позивача не складав будь-які документи (приписи, акти тощо), які вказували б, що було скоєно адміністративне правопорушення.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано припис управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.12.2016р. щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства. Визнано протиправним та скасовано наказ управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/76Д від 21.12.2016р. про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД 81 від 20.12.2016р. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення №110/6 від 03.01.2017р., ухвалену заступником начальника управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_3, якою була притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.7 ст.96КУпАП. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено,що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.05.2007р., є власником приміщення-офісу №602, в будинку №33, по вулиці Жуковського, в м. Одесі. Згідно нотаріально посвідченого договору від 23.03.2014р. у власність ОСОБА_2 перейшло право приватної власності на 39/100 частин нежитлового приміщення №603, в тому ж будинку, які складаються з приміщення №3 площею 19,0 кв.м. З метою обєднання вказаних нежитлових приміщень №602 та №603 в одне, ОСОБА_2 було прийнято рішення про проведення відповідної реконструкції, шляхом влаштування дверного пройому.

Так, 06.12.2016р. ОСОБА_2 звернулася до управління ДАБК із питанням щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт надавши: заповнену декларацію про початок виконання будівельних робіт, реконструкції нежитлового приміщення-офісу №602 без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундаменту по вул. Жуковського, 33 в м. Одесі; робочий проект реконструкції нежитлового приміщення офісу №602; нотаріально посвідчений договір міни від 23.06.2014р.; свідоцтво про право власності на нежиле приміщення №602; технічний паспорт на приміщення №602; звіт про проведення технічного обстеження; технічний паспорт на приміщення №602; експертний висновок про розгляду проектної документації від 26.04.2016р.; копію паспорту громадянки України ОСОБА_2; копія нотаріально посвідченої довіреності.

На підставі вказаних вище документів управлінням ДАБК 20.12.2016р. зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт (реконструкція нежитлового приміщення-офісу №602 без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундаменту по вул. Жуковського, 33, офіс №602) під №ОД81.

Однак, спеціалістом управління ДАБК ОСОБА_4 наступного дня 21.12.2016р. було проведено позапланову перевірку щодо достовірності зазначених даних у дозвільних документах та дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, проведеної на обєкті будівництва (м. Одеса, вул. Жуковського, 33 офіс№602).

За результатами перевірки був складений акт в якому було зазначено, що обєкт реконструкції будується без належно затвердженого проекту, що дає підстави вважати обєкт є самочинним будівництвом. В акті було зазначено, що відповідно до проектної документації реконструкція офісного приміщення №602 планується з приєднанням 39/100 частин офісного приміщення №603. При цьому спеціалістом були виявлені розбіжності, а саме в проектній документації найменування обєкту будівництва було зазначено «Реконструкція нежитлового приміщення-офісу №602 без зміни цільового призначення за адресою; м. Одеса, вул.Жуковського, 33». В експертизі проектної документації «реконструкція нежитлового приміщення офісу№602 за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 33», проте в декларації про початок виконання будівельних робіт змінено на «реконструкція нежитлового приміщення-офісу №602 без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундаменту». В декларації про початок виконання будівельних робіт була зазначена загальна площа приміщення до реконструкції 63,2 кв.м., після реконструкції 83,3 кв.м. Реконструкція відбувається шляхом приєднання до приміщення №602 39/100 частин приміщення №603, натомість у декларації зазначено, що відбувається реконструкція лише приміщення №602. На думку спеціаліста, такі суперечності є недостовірними даними та суперечить п. 8 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво обєктів», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №45 від 16.05.2011р.

На підставі вказаного акту ОСОБА_4 в той же день були складені припис про усунення порушень та протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 з посиланням на порушення ст.ст.36,39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

21.12.2016р. начальником управління ДАБК, на підставі акту від 21.12.2016р., доповідної записки ОСОБА_4, був виданий наказ №01-13/76Д за яким була скасована реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт №ОД81 від 20.12.2016р. з підстав зазначених у акті від 21.12.2016р.

Постановою №110/16 від 03.01.2017р. ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.7 ст. 96 КУпАП з тих підстав, що нею в декларації були зазначені недостовірні відомості, а саме реконструкція здійснюється без належно затвердженого проекту.

Судом першої інстанції частково було задоволено позовні вимоги, оскільки матеріалами справи встановлено та доведено, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, дії по скасуванню декларації є протиправними, а підстави для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відсутні.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 36 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що належать до I-III категорій складності, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом пяти робочих днів з дня надходження декларації.

Частина 7 ст.36 Закону України «Про архітектурну діяльність», визначає виключений перелік підстав за яких декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема у разі: 1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт; 2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності обєкта будівництва проектній документації на будівництво такого обєкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічні підстави скасування декларації передбачені у п.24 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт,затверджених постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. №466.

Відповідно до п. 22 Порядку №466 у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про архітектурну діяльність» проектна документація на будівництво об'єктів розробляється відповідно до Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 16.05.2011 № 45, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» проект об'єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов'язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Згідно ст..376 Цивільного кодексу України поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, наявність однієї з умов, визначених у статті 376 Цивільного кодексу України, є підставою для ствердження, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Виготовлення та затвердження проектної документації врегульовано статтями 7, 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та статтею 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Отже обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ, що дає право виконувати будівельні роботи саме того обєкта, який переданий з цією метою певній особі.

Також під проектом слід розуміти, залежно від категорії обєкта будівництва, відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до статей 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Аналіз наведени положень свідчить про те, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема статтею 39-1, встановлено єдину підставу для скасування Інспекцією реєстрації декларації, а саме: подання суб'єктом недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

При цьому такі недостовірні дані повинні відповідати одній із наступних умов, які дають підстави вважити об'єкт самочинним будівництвом: об'єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об'єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об'єкт збудований або будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

У той же час, за змістом частини першої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виявлення Інспекцією недостовірних даних у зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, є підставою для внесення до декларації змін у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а не для скасування реєстрації декларації.

Судова колегія вважає, що доводи апелянта про відсутність належно затвердженого проекту є хибними та такими, які спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до управління ДАБК із питанням щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт надавши: заповнену декларацію про початок виконання будівельних робіт, реконструкції нежитлового приміщення-офісу №602 без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундаменту по вул. Жуковського, 33 в м. Одесі; робочий проект реконструкції нежитлового приміщення офісу №602; нотаріально посвідчений договір міни від 23.06.2014р.; свідоцтво про право власності на нежиле приміщення №602; технічний паспорт на приміщення №602; звіт про проведення технічного обстеження; технічний паспорт на приміщення №602; експертний висновок про розгляду проектної документації від 26.04.2016р.; копію паспорту громадянки України ОСОБА_2; копія нотаріально посвідченої довіреності, як того вимагає законодавство та отримала дозвіл на виконання будівельних робіт.

При цьому аналогічний пакет документів було подано ОСОБА_2 щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт реконструкції нежитлового приміщення-офісу №603 без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундаменту по вул. Жуковського, 33 в м. Одесі, яка була зареєстрована позивачем и є чинною на момент розгляду справи у суді. Саме за рахунок приєднання частини офісу 603 який розташований поруч, збільшується по проекту офіс 602, а офіс 603 на таку ж саму кількість квадратних метрів зменшується.

За таких обставин, висновок відповідача щодо проведення самочинного будівництва (реконструкції) не узгоджується з вимогам ст.376 ЦК України, та не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт, як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі визначає «зазначення позивачем недостовірних даних», як головну причину винесення оскаржуваних рішень та скасування декларації про початок будівельних робіт. Таке твердження базується виключно на різниці у назві вказаних об'єктів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом не враховано, що характеристики об'єкта, зазначеного у декларації про початок виконання будівельних робіт, об'єкта, щодо якого розроблено проектну документацію та об'єкта, на якому здійснюються будівельні роботи співпадають по таким ознакам як просторове місце розташування (адреса), геометрична площа та правовий статус тощо, що є необхідним та достатнім для висновку про те, що вказані об'єкти є одним і тим же.

Окрім того, Пунктом 10 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №45 від 16 травня 2011 року, визначено, що склад та зміст проектної документації об'єктів будівництва на всіх стадіях проектування визначаються згідно з будівельними нормами і мають бути достатніми для оцінки проектних рішень та їх реалізації.

За вказаних обставин, посилання апелянта на наявність підстав для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт з мотивів подання декларації щодо іншого об'єкта як однієї із ознак можливого самочинного будівництва, є необгрунтованим.

До того ж, відповідно до пункту В.7 додатку В «Правила підрахунку площі квартири у житловому будинку і гуртожитку, площі житлового будинку, площі приміщень, площі забудови, будівельного об'єму, поверховості житлового будинку та перелік обов'язкових техніко-економічних показників» ДБН України В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» площа забудови будинку визначається як площа горизонтального перерізу по зовнішньому обводу будинку на рівні цоколя, включаючи виступні частини. Площа підбудинком, розташованим на стовпах, а також проїзди під будинком включаються до площі забудови.

Зазначені положення також закріплено у пункті 6.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127.

У той же час, відповідно до пункту 6.1 Інструкції підрахунок площ приміщень будинків здійснюється в журналах внутрішніх обмірів. Площу приміщень будинків визначають за їх розмірами, вимірюваними між опорядженими поверхнями стін і перегородок на рівні підлоги (без урахування плінтусів). Площа ніш у стінах, заглиблення яких складає більше 10,0 см, ширина не менше 100,0 см і висота від підлоги 1,8 м і більше (за винятком ніш для приладів опалення), уключається в площу приміщення, у якому вони розміщені.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що показник «площа забудови» є відмінним від показника «площа приміщення» та передбачає інший механізм його обчислення. Тобто, відмінності у кількісному значенні вказаних показників не є такими, що свідчать про намір здійснення будівельних робіт поза межами існуючої забудови.

За вказаних обставин, посилання апелянта на наявність підстав для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт з мотивів здійснення будівництва за межами існуючої забудови як однієї із ознак можливого самочинного будівництва, є необгрунтованим.

Відповідач наполягає на тому, що відомості, зазначені у назві декларації про початок виконання будівельних робіт є не достовірними, хоча всі вони відповідають змісту декларації, а саме по проекту запланованого проведення реконструкції офісу без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундамету, зміна загальної площі обєкта у проекті визначена не за рахунок змін геометричних розмірів фундамету, а за рахунок приєднання частині офісу 603, який належить на праві приватної власності позивачці, тому судова колегія вважає що ніякі недостовірні відомості не були зазначені позивачкою у декларації про початок виконнання будівельних робіт, тому доводи апелянта в цій частині є недоведеними.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і новее будівництво об'єкті в інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Апелянтом не надано доказів недотримання ОСОБА_2 при реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт будь-яких вимог щодо порядку затвердження проектної документації.

Також відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються в тому числі показаннями технічних приладів.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 254 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.256 КУпАП протокол повинен бути підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. При складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтю 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4, який пояснив що він 21.12.2016р. в першій половині дня виїхав до обєкту реконструкції (м. Одеса, вул. Жуковського, 33) де в приміщенні офісу були присутні позивач, її секретар, представник позивача. В їх присутності він встановив, що роботи з реконструкції приміщення-офісу не проводяться, після,виїхав на робоче місце для складання акту, припису, протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані документи ним були складані за відсутності ОСОБА_2, проте вручені її представнику.

В той же час, допитана свідок ОСОБА_5, яка є представником позивача, зазначила, що вона при проведені перевірки в приміщені-офісу №602 21.12.2016р. участі не приймала, до офісу не приїжджала. Проте за телефонним дзвінком вона приїхала на роботу до ОСОБА_4, який під розпис вручив їй декларацію від 20.12.2016р. №ОД81, акт, протокол та припис від 21.12.2016р.

Факт відсутності ОСОБА_4 під час позапланової виїзної перевірки підтвердила допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка зазначила, що 21.12.2016р. ОСОБА_4 до офісу не приходив, фото фіксацію приміщення не проводив. Втім, свідок зазначала, що дійсно ОСОБА_4 приходив до офісу та фотографував його, проте це було в листопаді 2016р.

Таким чином судова колегія вважає, що наявність таких обставин вказує на завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_4 та що дійсно не було дотримано порядку проведення перевірки та винесення на підставі цієї перевірки, акту, припису, протоколу про адміністративне правопорушення та постанови.

За таких обставин доводи апелянта щодо виявленння порушення спеціалістом ОСОБА_4 щодо надання ОСОБА_2 недостовірних відомостей, носять формальний характер та не можуть бути прийняті судом, як обґрунтовані підстава для складання,як припису, так і протоколу про притягненнядо адміністративної відповідальності, а як наслідок, на відсутність правових підстав для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Також судова колегія суду апеляційної інстанції зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 21.12.2016 р. ОСОБА_4 не дотримався вимог КУпАП та склав протокол за відсутності ОСОБА_2, не розяснив її прав та обовязків, передбачених ст.268 КУпАП, що є грубим порушенням охоронюваних законом інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та як встановлено матеріалами справи та заперечується сторонами по справі, зазначений протокол був складений без виходу на місце обєкту будівництва.

Крім того вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності заступник начальника Управління ДАБК на вказані порушення закону з боку ОСОБА_4 уваги не звернув та безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності застосувавши стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності субєктів владних повноважень також наведені у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Першим критерієм оцінювання, зокрема, рішень субєктів владних повноважень є перевірка їх прийняття на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі означає, що субєкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. У межах повноважень означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. У спосіб означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що відповідач, як субєкт владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного припису та наказу про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З огляду на викладене постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим в запереченнях до адміністративного позову, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик