Справа № 448/622/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/622/17
Провадження № 2-а/448/68/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.06.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Шегинської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м.Львові ДПП Мельничук Миколи Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25.05.2017 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП м.Львів ДПП Мельничук М.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №420181 від 16.05.2017року, якою на нього (ОСОБА_1) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування свої вимог покликається на те, що дана постанова є необґрунтованою, безпідставною, та такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб'єкта владних повноважень. Також під час винесення постанови не дотримано вимог статей 245 та 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в моїх діях є ознаки проступку, за який законодавством України встановлено адміністративну відповідальність.

Вказує, що у тексті постанови зазначено, що 16 травня 2017 року о 09 год. 27 хв. на 26км автодороги «Львів-Шегині», він - ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Рено Дастер», д/н НОМЕР_1 здійснив обгін транспортного засобу ближче 100м до пішохідного переходу поза населеним пунктом.

Стверджує, що він дійсно в зазначений час керував автомобілем марки «Рено Дастер», д/н НОМЕР_1 на вказаній вище ділянці дороги. Переді ним в попутному напрямку рухався автобус. При проїзді ділянки дороги, що в с. Вовчухи Городоцького району, вказаний автобус включивши правий покажчик повороту заїхав на зупинку, щоб висадити пасажирів. Він продовжив свій рух, минаючи вказаний автобус, не змінюючи напрямку та траєкторії руху. Через деякий час його наздогнали працівники поліції та пред'явили те, що він нібито здійснив обгін транспортного засобу, тобто вказаного автобусу, ближче ніж за 100м. до пішохідного переходу, хоча в дійсності ніякого обгону транспортного засобу він не здійснював, оскільки автобус з'їхав з дороги на зупинку для висадки пасажирів. В подальшому відносно нього була винесена постанова про порушення правил дорожнього руху. Зазначає, що працівники поліції моменту вчинення ніби то ним вказаного порушення не бачили, оскільки вони рухались в автомобілі зустрічному напрямку, і відстань між моїм транспортним засобом і автомобілем працівників поліції була значною. Також зі слів інспектора поліції, він порушення фіксував візуально, однак ним не було надано йому фото- чи відео доказів, які би вказували на факт порушення. Свідків, які би вказували на те, що він дійсно порушив правила дорожнього руху він не опитав. Хоча в салоні автомобіля з ним перебував знайомий ОСОБА_3 Отже, обвинувачення не ґрунтується на фактах, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Зазначає, що в силу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач - інспектор взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові ДПП Мельничук М.В. та представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції були своєчасно і належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явилися і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 16.05.2017 року інспектором взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові ДПП Мельничук М.В. - відповідачем у справі, винесено спірну постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР №420181 від 16.05.2017року, відповідно до якої «ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Рено Дастер», д/н НОМЕР_1, 16 травня 2017 року о 09 год. 27 хв. на 26км автодороги «Львів-Шегині», здійснив обгін транспортного засобу ближче 100м до пішохідного переходу поза населеним пунктом, чим порушив п.14.6 «в» ПДР України».

Даною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до п.14.6 «в» ПДР України обгін заборонено ближче ніж за 100 м. перед пішохідним переходом поза населеним пунктом.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил обгону, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як слідує із викладених в позовній заяві пояснень позивача ОСОБА_1, останній повністю заперечує обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення. Стверджує, що правила дорожнього руху України у зазначений в постанові час та місці не порушував, обгін ближче ніж 100 м. перед пішохідним переходом поза населеним пунктом не здійснював.

В судове засідання відповідач та представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції не з'явилися.

Слід зазначити, що в ухвалі про відкриття провадження у даній справі від 01.06.2017року судом зазначалось, що «У разі заперечення проти позову зобов'язати відповідача надати суду у визначений судом строк всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, з приводу якого подано позов, а саме: постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №420181 від 16.05.2017року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за ч.2 ст.122 КУпАП».

Однак, дане повідомлення суду було відповідачем та третьою особою проігноровано, матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, до суду не надано.

В порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України ні відповідачем ні представником третьої особи в ході розгляду даної справи не представлено суду жодних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а саме доказів, які б підтверджували здійснення позивачем обгону ближче ніж за 100 м перед пішохідним переходом поза населеним пунктом (письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписів, в тому числі відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції щодо події, з приводу якої подано позов, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підставний, оскільки відповідачем не надано доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому її слід скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 12, 41, 69-71, 86, 158 - 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №420181 від 16.05.2017 року, винесену інспектором взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові ДПП Мельничук М.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, - скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України - потягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б.Білоус

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус