Справа № 826/18907/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2017 року № 826/18907/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 №318-1305.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що він є власником нежилого приміщення у багатоквартирному жилому будинку, що розташований за адресою: м. Київ, Печерський р-н, АДРЕСА_1. Земельна ділянка під вказаним об'єктом нерухомості йому у власність/користування не передавалася. Також згідно з інформацією, отриманою від Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відомості щодо державної реєстрації земельної ділянки за вказаною адресою та рішення Київської міської ради про передачу їх у власність/користування окремим фізичним та/або юридичним особам відсутні. Таким чином, позивач вважає що земельний податок у сумі 41504,07 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 №318-1305 відповідачем нарахований незаконно, на підставі сумнівних документів, що не дають можливості перевірити правильність такого обчислення, зокрема, розмір такого податку.

У призначеному судове засідання 07.03.2017 сторони явку своїх представників не забезпечили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Натомість в день судового засідання від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за наявними матеріалами в порядку письмового провадження, а від представника відповідача заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника обох сторін у судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником 53/100 частин від нежилого приміщення № 40а (а саме нежилих приміщень в літ. «А»: приміщення № 1б площею 65,50 кв.м., приміщення № 2б площею 1,30 кв.м., приміщення № 3б площею 3,10 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 69,90 кв.м., що підтверджується нотаріально посвідченим та зареєстрованим у Реєстрі договором купівлі-продажу від 29.05.2008, укладеним між ОСОБА_2 (як продавцем) і позивачем (як покупцем).

Відомості про реєстрацію у встановленому законом порядку права власності на належні йому нежилі приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно позивач суду не надав (у доданих позивачем до матеріалів позову інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно такі відомості відсутні).

13.04.2016 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняла податкове повідомлення-рішення №318-1305, яким згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 цього ж Кодексу, визначила ОСОБА_1 до сплати суму податкового зобов'язання по земельний податку з фізичних осіб у розмірі 41 504,07 грн.

Відповідно до наведеного у тексті заперечень проти позову розрахунку спірної суми податкового зобов'язання, при обчисленні земельного податку контролюючим органом були використані дані договору купівлі-продажу від 29.05.2008 та інформація від комунального підприємства УЖГ «Хрещатик» про: площу нежитлового приміщення - 69,90 кв.м., загальну площу будинку - 2 469,60 кв.м., площу земельної ділянки - 1750,70 кв.м. З урахуванням таких показників була обрахована площа, на яку має нараховуватися земельний податок ОСОБА_1, - 49,55 кв.м. (69,9 кв.м. х 1750,7 кв.м./2469,60 кв.м.). За підрахунками відповідача сума земельного податку позивача за 2016 за земельну ділянку, розташованої під його нежитловим приміщенням, за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 становить 41 504,07 грн. (49,55 кв.м. х 4 158,95 грн. х 2,5 8 1,5 х 1,249 х 1,433 х 3%, де: 49,55 кв.м. - це площа земельної ділянки, на якій розташоване нежитлове приміщення; 4 159,95 грн. - базова вартість 1 м.кв. землі по АДРЕСА_1 на підставі рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та порядку її визначення»; 2,5 - коефіцієнт на функціональне використання землі, відповідно до порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів; 1,5 - узагальнюючий локальний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки відповідно до рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23; 1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки відповідно до листа Дежгеокадастру від 14.01.2015 № 6-28-0.22-215/2-15; 1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки відповідно до листа Дежгеокадастру від 11.01.2016 № 6-28-0.22-201/2-16; 3% - ставка земельного податку відповідно до п 5.6 рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві»).

Копії документів листування з КП УЖГ «Хрещатик» та або інших документів (зокрема, витягу/довідки з Державного земельного кадастру, витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, наданий уповноваженим суб?єктом владних повноважень), де на наведені офіційні відомості про земельну ділянку під будинком № АДРЕСА_1 у Печерському районі міста Києва (кадастровий номер, площа, цільове призначення, тощо) представник відповідача без поважних причин до суду не подав.

Не погоджуючись з достовірністю такого розрахунку земельного податку, розмір якого наведений у податковому повідомленні-рішенні від 13.04.2016 № 318-1305 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з цим позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пп. 14.1.72 і 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

При цьому, в розумінні ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до п. 287.6 ст. 287 ПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, чинній з 1 січня 2015 року) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно зі ст.ст. 125, 126 ЗК України (в тому числі земельною ділянкою) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV.

Водночас в силу норми п. 287.8 ст. 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Пунктом 271.1 ст. 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (п. 274.1 ст. 274 ПК України).

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З даними нормами п. 286.1 ст. 286 ПК України кореспондуються ч. 1 - 4 ст. 79-1 ЗК України, за змістом яких формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Пунктом 286.5 ст. 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Крім того, п. 286.6 ст. 286 ПК України визначає, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Визначення терміну «прибудинкова територія» наведене у п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII як територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до приписів ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З контексту наведених норм ЗК України та ПК України можна дійти правового висновку, що обов'язок по сплаті земельного податку у власника нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку за частину земельної ділянки, що знаходиться під таким нежилим приміщенням, виникає у нього з моменту державної реєстрації права власності на такий об'єкт нерухомості, та виключно щодо сформованої у встановленому законом порядку земельної ділянки. Відомості про формування земельної ділянки мають бути відображені у Державному земельному кадастрі України, який відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI являє собою єдину державну геоінформаційну систему відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також даних про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, - таким відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр).

Наявні у справі матеріали свідчать, що ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення загальною площею 69,90 кв.м., що є частиною нежилого приміщення № 40а у багатоквартирному жилому будинку № АДРЕСА_1 у Печерському районі міста Києва. Згідно пояснень позивача в тексті позову право приватної власності позивача на вказані нежитлові приміщення зареєстровані у встановленому законом порядку.

Позивач зазначив, що йому не відводилась у користування та не передавалась у власність земельна ділянка під вказаним об'єктом нерухомості. Зокрема, згідно з відомостями Публічної кадастрової карти України, доступ до якої надано на офіційному веб-сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta), у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку прибудинкової території будинку № АДРЕСА_1 у Печерському районі міста Києва, в тому числі щодо кадастрового номеру, площі та меж такої земельної ділянки. У зв?язку з чим право користування земельною ділянкою, що знаходиться під такою частиною будинку, позивач у встановленому порядку не реєстрував.

Додатково на підтвердження своєї позиції позивач надав суду копії листів Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 17.08.2016 № 6, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 12.08.2016 № 21-26-0.21-10279/2-16 та Держгеокадастру від 16.08.2016 № 31-28-0.21-13323/2-16 щодо надання інформації фізичній особі щодо земельної ділянки на АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва.

За змістом листів органів Держгеокадастру, відповідно до рішення Київської міської ради від 25.12.2012 № 715/8999 у зв'язку із припиненням повноважень виконавчого органу Київської міської ради з ведення Державного земельного кадастру в місті Києві та з метою забезпечення його ведення центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів і його територіальним органом у м. Києві до Державного агентства земельних ресурсів України передано інформацію про земельні ділянки в межах міста Києва, зареєстровані Головним, управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до 01.01.2013 в електронному вигляді у формі електронного файлу уніфікованої форми. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, інформація щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, м. Київ, до територіального органу центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин у м. Києві, не передавалась. Станом день надання відповіді на запит відомості щодо державної реєстрації земельної ділянки за вказаною адресою та рішення Київської міської ради про передачу її у власність або у користування фізичним та юридичним особам в Головному управлінні Держгеокадастру у м. Києві відсутні.

Одночасно в тексті листа-відповіді Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради наводилася наступна, актуальна станом на 31.12.2012, інформація: згідно даних міського земельного кадастру земельна ділянка, на якій розташований будинок № АДРЕСА_1, площею 1591 кв.м. (обліковий код ділянки 76:035:019) обліковується за комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» за адресою: АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва. Документи, що посвідчують право користування (власності) вказаною земельною ділянкою в Департаменті земельних ресурсів станом на 31.12.2012 не зареєстровані. За поданням Департаменту земельних ресурсів Рішення Київської міської ради про відведення зазначеної ділянки не приймалося.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що відомості про земельну ділянку (а саме про її площу), на якій розміщений багатоквартирний будинок № АДРЕСА_1 у м. Києві, де, у свою чергу знаходиться належне ОСОБА_1 нежиле приміщення, які були використані відповідачем при обрахунку суми земельного податку позивачу, носять неофіційний характер, оскільки не підтверджені даними Державного земельного кадастру та належними документальними доказами. Відповідно використання неофіційних відомостей не є належним способом визначення контролюючим органом площі земельної ділянки, наданої для обслуговування багатоквартирного жилого будинку, та розмірів узагальнюючих коефіцієнтів такої земельної ділянки.

Враховуючи те, що в ході розгляду справи у суді відповідач (суб'єкт владних повноважень) всупереч норм ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КАС України не надав суду документальні докази правомірності та обґрунтованості проведеного ним розрахунку спірної суми земельної податку, суд дійшов висновку про відсутність у контролюючого органу правових підстав для визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання у сумі 41 504,07 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 № 318-1305.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.04.2016 №318-1305.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві ().

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов