Справа № 810/882/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/882/16 Головуючий у 1-й інстанції: Горобцова Я.В. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ржищівської міської ради Київської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання протиправними дій зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ржищівської міської ради Київської області (далі - відповідач 1), Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області (далі - відповідач 2), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач 3 або ДАБІ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 (далі - третя особа), в якому, з урахуванням уточнень від 09.12.2017, просила суд:

- визнати протиправними діяння відповідача 1 щодо: неналежного розгляду, вирішення, ненадання відповіді по змісту викладених питань/вимог (на) заяви від 30.11.2015, скаргу від 28 (29).12.2015; постановлення Ржищівською міською Радою народних депутатів Київської області (право попередником відповідача 1) неправомірного, неконституційного, такого що порушує права позивача, рішення №9 від 25.11.1993 про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1100га.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 3 при проведенні перевірки від 28.01, 24.05.2016 за місцем проживання третьої особи;

- скасувати рішення Ржищівської селищної ради народних депутатів №9 від 25.11.1993 про передачу/надання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,1100га в тому числі орних - 0,0540га, саду - 0,0300га, інших с.г. угідь - 0,0129га, під забудовою - 0,0131га, як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), яким порушені (-ються) права позивача;

- скасувати рішення Виконавчого комітету Ржищівської ради народних депутатів № від 12.03.1997 про дозвіл на узаконення самовільно проведеного будівництва як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), яким порушені (-ються) права ОСОБА_2 (співвласника);

- скасувати рішення виконавчого комітету Ржищівської міської ради народних депутатів Київської області від 31.07.1997 №137 (в частині, що стосується позивача);

- скасувати рішення відповідача 1 від 30.12.2001 №702-22-06 про надання третій особі дозволу на розробку технічної документації землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку загальною площею 0,11 га, з них: 0,11га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,01га для ведення особистого селянського господарства згідно графічного матеріалу по вул. 60 років Жовтня, 45 у м.Ржищеві терміном на (сорок дев'ять) 49 років, як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), що порушує права позивача;

- скасувати Акт, складений відповідачами 2, 3 №17 від 28.01.2016 як незаконний, не відповідний Конституції України, що порушує права позивача;

- скасувати припис №С-2405/9 від 24.05.2016;

- зобов'язати відповідача 3 провести повторно позапланову перевірку з метою: повного фіксування усіх самочинно збудованих об'єктів третьою особою та її право попередником, на місцевості за адресою: вул. Райдужна (60-річчя Жовтня), 45, м.Ржищів, Київська обл., 09230, у тому числі яким порушені права позивача.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 р. провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Ржищівської міської ради київської області щодо постановлення Ржищівською міською Радою народних депутатів Київської області (право попередником відповідача 1) неправомірного, неконституційного, такого що порушує права позивача, рішення №9 від 25.11.1993 про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1100га; скасування рішення Ржищівської селищної ради народних депутатів №9 від 25.11.1993 про передачу/надання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,1100га в тому числі орних - 0,0540га, саду - 0,0300га, інших с.г.угідь - 0,0129га, під забудовою - 0,0131га, як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), яким порушені (-ються) права ОСОБА_2 (співвласника); скасування рішення виконавчого комітету Ржищівської ради народних депутатів №3 від 12.03.1997 про дозвіл на узаконення самовільно проведеного будівництва як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), яким порушені (-ються) права ОСОБА_2 (співвласника); скасування рішення Виконавчого комітету Ржищівської міської ради народних депутатів Київської області від 31.07.1997 №137 "Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м.Ржищів" у частині, що стосується ОСОБА_2; скасування Акту, складеного відповідачами 2, 3 від 28.01.2016 як незаконного, не відповідного Конституції України, що порушує права позивача; скасування припису Державної архітектурно-будівельної інспекції України №С-2405/9 від 24.05.2016 - закрито. Позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано протиправними дії Ржищівської міської ради Київської області щодо неналежного розгляду, вирішення, ненадання відповіді по змісту викладених питань/вимог (на) заяви ОСОБА_2 від 30.11.2015, скаргу від 28 (29).12.2015. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в частині вимог, в задоволенні яких КОАС відмовив або щодо яких закрив провадження у справі, а також в частині розподілу судових витрат, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку п.6 ч.1 ст.198 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи в повній мірі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася до Ржищівської міської ради Київської області із заявою №1 "Про порушення права, призначення комісії, проведеня перевірки для встановлення факту самочинного будівництва, самозахоплення земель, вчинення дій щодо зобов'язання знести самочинне будівництва тощо" (вх. №А-725-2, справа №4-39).

Розпорядженням Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області №429 від 25.11.2015 "Про створення комісії" у зв'язку з зверненням гр. ОСОБА_2 від 30.10.2015 щодо проведення перевірки для встановлення факту самочинного будівництва і захоплення земель гр. ОСОБА_3, керуючись ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постановлено створити комісію.

26.11.2015 вищевказаною комісією складено Акт б/н за висновками якого за результатами проведеного обстеження та вивчення представлених документів, члени комісії дійшли висновку до ОСОБА_3 являється власником господарських будівель та споруд, які були збудовані ОСОБА_5 та узаконені рішенням Ржищівської міської ради в 1997 році, таким чином ОСОБА_3 не являється порушником містобудівного законодавства. Крім того, в зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1 (будівлі та споруди) ОСОБА_3 являється правонаступником земельної ділянки площею 0,11га переданої у власність ОСОБА_5 відповідно до рішенням Ржищівської селищної ради №9 від 25.11.1993. Оскільки сторони не можуть дійти згоди в розподілі земельної ділянки з метою вирішення земельних спорів члени комісії рекомендують ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розробити варіанти розподілу земельної ділянки для обслуговування своїх часток нерухомого майна та вирішити питання в судовому порядку.

30.11.2015 за вих. №4-39/А.725.2 Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області повідомив позивача про розгляд звернення та створення комісії, яка вивчила документи та провела виїзну перевірку на місцевості. Також повідомлено, що за результатами проведеного обстеження та вивченню представлених документів ОСОБА_3 являється співвласником житлового будинку по АДРЕСА_1 та власником господарських будівель та споруд, які були збудовані ОСОБА_5 і узаконені рішенням Ржищівської міської ради в 1997 році, таким чином ОСОБА_3 не являється порушником містобудівного законодавства. Крім того, у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1 (будівлі та споруди) ОСОБА_3 являється правонаступником земельної ділянки площею 0,11га переданої у власність ОСОБА_5 відповідно до рішення Ржищівської селищної ради №9 від 25.11.1993. З метою вирішення земельних спорів виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області рекомендував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розробити варіанти розподілу земельної ділянки для обслуговування своїх часток нерухомого майна та вирішити питання в судовому порядку.

29.12.2015 ОСОБА_2 звернулася із скаргою до Ржищівської міської ради Київської області (вх. №А.828.2 справа №4-39 від 29.12.2015) "Про скасування/визнання недійсними рішення виконавчого комітету Ржищівської міської ради народних депутатів, Акту (ів), рішень (-я) Ржищівської ради Київської області тощо".

Розпорядженням Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 18.01.2016 №17 "Про створення комісії" з метою розгляду звернення скарги від гр. ОСОБА_2 від 29.12.2015 на діяння виконавчого комітету Ржищівської міської ради, керуючись ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" створено комісію.

18.01.2016 за вих. №4-29/5 Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області звернувся із листом до Директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київської області в якому повідомив про створення тимчасової комісії для вивчення питання законності проведеного будівництва господарських будівель та споруд ОСОБА_7 та просив взяти участь у роботі комісії Ржищівської міської ради, яка відбудеться 28 січня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2.

28.01.2016 за вих. №4-39/А.828.2 Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області повідомив ОСОБА_2 про розгляд скарги та направив вказаним листом Акт комісії від 28.01.2016. За змістом вказаного Акту комісія дійшла висновку, що за результатами проведеного обстеження та вивчення представлених документів гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються співвласниками нерухомого майна в АДРЕСА_1. Спори між гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо правомірності володіння нерухомим майном в АДРЕСА_1 можуть бути врегульовані виключно судом та після виділення часток в натурі. Питання розподілу та оформлення у власність присадибної земельної ділянки, яка фактично знаходиться у користуванні зазначених співвласників, згідно вимог чинного законодавства може бути вирішене тільки після визнання судом права власності на нерухоме майно. Питання щодо законності проведеного будівництва відповідно до законодавства знаходиться у компетенції органів державного архітектурно-будівельного контролю України, а не виконавчого комітету Ржищівської міської ради. Забудовникам запропоновано звернутись до органів Держархбудконтролю з вмотивованими зверненнями, щодо проведення перевірки забудови земельних ділянок за вищевказаною адресою та стосовно виконаних будівельних робіт з реконструкції будівель (прибудов), розташованих на цих земельних ділянках та притягнення винних до відповідальності згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року за поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 19, ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати прийняті попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям пізнішого рішення. Враховуючи викладене, керуючись ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідно до якої органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, виконавчий комітет Ржищівської міської ради не має законних підстав для скасування своїх рішень.

Поряд з цим листом №4-39/А.828.2 від 10.01.2017 Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області повторно надав ОСОБА_2 відповідь на скаргу від 28 (29) грудня 2015 року відповідно до пунктів скарги. Так, у листі вказано " 3.4 Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області не вбачає законних підстав для винесення проекту рішення на чергове засідання Ржищівської міської ради щодо скасування рішення виконкому Ржищівської міської ради народних депутатів від 12.03.1997 та рішення Ржищівської селищної ради народних депутатів№9 від 25.11.1992, оскільки відповідно до рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року в справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частини 1, 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування №7-рп/2009), органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Конституційний суд зазначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, що є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. 3.5 Виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області неодноразово письмово попереджено гр. ОСОБА_3 щодо необхідності розгородження стежки в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, але рекомендації виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області гр.ОСОБА_3 не були враховані. 3.6 В акті комісії від 28.01.2016 встановлено, що гр.ОСОБА_3 перегородила доступ для обслуговування будівлі гр. ОСОБА_2 ( в тому числі вікна), тому їй рекомендовано прибрати огорожу в місячний термін. 3.7. Питання щодо законності проведеного будівництва в м.Ржищеві, Київської області відповідно до законодавства знаходиться в компетенції Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. 3.8 - 3.12 Питання, порушені в заяві від 30.10.2015 повторно розглянуті комісією виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області 04.11.2016 про що складено відповідний акт комісії. Окрім того, повторно наголошуємо, що питання законності проведеного будівництва в м.Ржищеві, Киїської області, не належить до компетенції виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, а знаходиться в компетенції Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. 3.13 Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області в межах своєї компетенції розглянув скаргу, заяви/звернення по змісту викладених обставин. Щодо питання законності проведеного будівництва гр. ОСОБА_3 міськвиконкомом неодноразово направлялися звернення до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області з проханням направити свого представника для вкладання акту перевірки про наявність правопорушень ОСОБА_3 по факту самочинного будівництва (добудов, перебудов, споруд тощо), що здійснене з порушенням санітарно-будівельних норм і прав інших співвласників за адресою: Київська обл., м.Ржищів, вул. Райдужна (60-річчя Жовтня), 45. 3.14. Зазначена у зверненні стежка (рів), яка колись сполучала вул. Райдужну (60-річчя Жовтня) та Шевченка створена жителями міста самостійно та не відображена ні в картографічних матеріалах м.Ржищева Київської області від 1994 року, ні на Генеральному плані міста Ржищів від 1992 року. 3.15. У зв'язку з допущеною помилкою у підготуванні акту комісії від 26.11.2016 члени комісії отримали усне зауваження.".

Суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню частково з підстав викладених в мотивувальній частині рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивач, зокрема, оспорює рішення Ржищівської міської ради Київської області та Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області щодо передачі у приватну власність земельних ділянок.

Відповідно до частини першої ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно норм чинного законодавства України, захист вказаних прав, враховуючи суб'єктний склад учасників процесу, стосовно права користування земельною ділянкою здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Так, ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

Тобто, заявлені в рамках даного спору вимоги позивача не підлягають розгляду за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства, так як підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, що і було вірно враховано судом першої інстанції та у зв'язку з чим закрито провадження в цій частині.

Позовні вимоги про визнання протиправними дії Ржищівської міської ради Київської області щодо постановлення Ржищівською міською Радою народних депутатів Київської області (право попередником відповідача 1) неправомірного, неконституційного, такого що порушує права позивача, рішення №9 від 25.11.1993 про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1100га; скасування рішення Ржищівської селищної ради народних депутатів №9 від 25.11.1993 про передачу/надання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,1100га в тому числі орних - 0,0540га, саду - 0,0300га, інших с.г.угідь - 0,0129га, під забудовою - 0,0131га, як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), яким порушені (-ються) права ОСОБА_2 (співвласника); рішення виконавчого комітету Ржищівської ради народних депутатів №3 від 12.03.1997 про дозвіл на узаконення самовільно проведеного будівництва як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), яким порушені (-ються) права ОСОБА_2 (співвласника); скасування рішення Виконавчого комітету Ржищівської міської ради народних депутатів Київської області від 31.07.1997 №137 "Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам м.Ржищів" у частині, що стосується ОСОБА_2, то такі вимоги також не підсудні окружному адміністративному суду з підстав наведених вище.

Що стосується вимоги позивача про скасування рішення Ржищівської міської ради Київської області від 30.12.2011 №702-22-06 "Про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної документації землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку" яким надано такий дозвіл на земельну ділянку загальною площею 0,11 га, з них: 0,11га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,01га для ведення особистого селянського господарства згідно графічного матеріалу по вул. 60 років Жовтня, 45 у м.Ржищеві терміном на (сорок дев'ять) 49 років, як протиправне (незаконне, не відповідне Конституції України), що порушує права позивача, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 17 КАС України.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

В постанові Верховного Суду України № 21-1115во10 від 10.04.2012 зазначено наступне: "суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням".

Під час вирішення справи колегією суддів, як і судом першої інстанції, не встановлено порушення (звуження змісту) безпосередньо прав, свобод та інтересів або створення додаткових обов'язків для позивача оскарженими діями.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України при проведені перевірки від 28.01.2016 та 24.05.2016 за місцем проживання третьої особи та зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України провести повторно позапланову перевірку з метою: повного фіксування усіх самочинно збудованих об'єктів третьою особою та її право попередником, на місцевості за адресою: АДРЕСА_1, у тому числі яким порушені права позивача, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі Закон України №3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. При цьому, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, пунктом 3 якого встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень (далі - Порядок №553).

Пунктом 7 Порядку №553 визначено вичерпний перелік підстав для проведення позапланової перевірки.

Так, однією з підстав для проведення позапланової перевірки є подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства та/або вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №240 від 15.02.2012 (Додаток 9 до наказу) затверджено форму направлення для проведення позапланової перевірки.

Відповідно до затвердженої форми направлення для проведення позапланової перевірки поряд з найменуванням об'єкта будівництва та його місцезнаходження необхідно зазначити підставу для проведення позапланової перевірки, що кореспондується із змістом п.7 Постанови №553.

Тобто, для проведення позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства замовником будівництва органам ДАБІ для оформлення направлення на проведення позапланової перевірки необхідно мати інформацію про найменування об'єкта будівництва, його місцезнаходження та підставу для проведення такої перевірки.

Матеріали справи свідчать про те, що на адресу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області надійшло звернення Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 18.01.2016 в якому зазначений об'єкт будівництва з адресою: АДРЕСА_1. Вказаним листом повідомлено про створення комісії Ржищівської міської ради Київської області із зазначенням дати проведення обстеження.

За результатами проведення обстеження місцевості комісією складено акт відповідно до якого забудовникам (ОСОБА_3 та ОСОБА_2.) запропоновано звернутись до органів Державного архітектурно-будівельного контролю з вмотивованим зверненням щодо проведення перевірки забудови земельних ділянок по АДРЕСА_1.

Разом з тим, ні від ОСОБА_3, ні від ОСОБА_2, або будь-яких інших фізичних чи юридичних осіб, жодних звернень щодо необхідності проведення перевірки на об'єкті будівництва за вказаною адресою до органів Держархбудконтролю не надходило. Матеріали справи не містять доказів, які б стверджували протилежне.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України при проведені перевірки від 28.01.2016 та 24.05.2016 за місцем проживання третьої особи та зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України провести повторно позапланову перевірку з метою: повного фіксування усіх самочинно збудованих об'єктів третьою особою та її право попередником, на місцевості за адресою: АДРЕСА_1.

Також колегія суддів зазначає, що надаючи відповіді на скаргу ОСОБА_2, оформлені листом №4-39/А.725.2 від 30.11.2015 та листом №4-39/А.828.2 від 28.01.2016, відповідач не у повній мірі розглянув кожний з пунктів звернення ОСОБА_2, а листом №4-39/А.828.2 від 28.01.2016 лише надіслав на адресу останньої Акт комісії від 28.01.2016., а тому порушив ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" з огляду на що вимоги позивача в частині визнання протиправними діяння відповідача 1 щодо неналежного розгляду, вирішення, ненадання відповіді по змісту викладених питань/вимог (на) заяви від 30.11.2015, скаргу від 28 (29).12.2015 підлягають задоволенню, що і було вірно враховано судом першої інстанції при винесені рішення та не заперечується апелянтом.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Поряд з цим за приписами ч.1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом, а ч.1 ст. 91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для відшкодування заявлених позивачем витрат не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст.86 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст.200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 27.06.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

ОСОБА_6