Справа № 814/130/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/130/17

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

представників третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», Публічне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроценраль», Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», про визнання протиправними дії,-

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області про визнання протиправним рішення щодо ненадання документів відносно запиту на публічну інформацію про володіння, користування чи розпорядження державним майном, умови отримання державного майна та повний перелік державного майна, яким володіють, користуються та розпоряджаються Сільськогосподарське підприємство «Нібулон», ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», ВАТ «Миколаївгаз», МКП «Миколаївводоканал».

В обґрунтування позову зазначено, що відмова у наданні достовірної інформації на запит на публічну інформацію відповідачем не відповідає вимогам законодавства та інформаційній політиці держави. Відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежена інформація про володіння, користування та розпорядження державним майном та повний перелік державного майна, вільний доступ до реєстрів здійснюється шляхом оприлюднення у формі відкритих даних та шляхом надання відповіді на запити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Треті особи СГП «Нібулон» та ВАТ «Миколаївгаз» надали до апеляційного суду заперечення, у якому зазначили про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представників третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 звернулась до відповідача 09.11.2016 року із запитом на публічну інформацію, в якому просила розпорядника інформації надати відповідь: яке державне майно установи, підприємства, будівлі, споруди, земельні ділянки привласнили шляхом приватизації акціонерні товариства Миколаївська ТЕЦ, Миколаївводоканал, Миколаївгаз та СГП «Нібулон», та скільки коштів отримав Державний бюджет України від привласнення шляхом приватизації державного майна вищезазначеними підприємствами.

14.11.2016 року позивачці була надана відповідь, в якій зазначено, що ТОВ СГП «Нібулон» та МКП «Миколаївводоканал» участі в приватизації обєктів державної власності, продаж яких здійснювало Регіональне відділення ФДМУ по Миколаївській області, не приймали, договори купівлі-продажу державного майна з Регіональним відділенням не укладали. Стосовно ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» та «Миколаївгаз» відповідач у відповіді зазначив, що державна частка в статутному капіталі цих акціонерних товариств становить 99,912% та 25% відповідно. Згідно із п. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного майна» юридичні особи, у майні яких частка державної власності перевищує 25%, не можуть бути покупцями обєктів приватизації, тому вищезазначені ПАТ як покупці не брали участь у приватизації державного майна (а.с. 18).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи суд першої інстанції повинен надати оцінку повноті, правомірності, своєчасності відповіді відповідача, як розпорядника публічної інформації на запит позивача. Зміна в судовому засіданні предмету позову та вимоги про отримання іншої інформації, яка не була предметом запиту позивача, не підлягають задоволенню, оскільки не узгоджуються ні з нормами Кодексу адміністративного судочинства, ні з Законом України «Про доступ до публічної інформації», з чим погоджується апеляційний суд.

Так, позивачка в своїй заяві просить надати інформацію про майно, яке привласнили треті особи у справі.

Якщо звернутись до академічного тлумачного словника, то слово привласнити означає робити що-небудь своєю власністю, присвоювати чуже.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивачка пояснила, що вона мала на увазі майно, яким володіють треті особи, отримане в процесі приватизації державного майна.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що, оскільки позивачка у запиті на публічну інформацію просила надати відповідь РВ ФДМУ стосовно отриманого майна третіми особами шляхом приватизації, тоу відповідачем була правомірно надана відповідь, що треті особи не брали участь в приватизації державного майна, тому не укладали договори з РВ Фондом державного майна.

Проте, в судовому засіданні суду першої інстанції позивачка змінила позовні вимоги в усній формі та просила суд зобовязати відповідача надати інформацію стосовно того, яким державним майном володіють, користуються, розпоряджаються треті особи по справі. Такі ж вимоги позивачка зазначила і у позовній заяві, але судом правильно враховано, що вони не збігаються з тими вимогами, які зазначені у запиті позивачки від 09.11.2016 р.

При цьому колегія суддів апеляційного суду відхиляє посилання позивачки/апелянта на ненадання відповідачем відповіді в повному обсязі, на її запит.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939 від 13.01.2011 р. публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (ст. 5 Закону №2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію це прохання до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Тобто, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ознаками публічної інформації є готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання субєктом владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, така інформація знаходиться у володінні субєктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації та надається за запитом запитувача інформації.

При цьому слід враховувати, що відповідач правомірно надав відповідь на запит позивача стосовно той інформації, яку позивачка запитувала. Отже, суд не має правових підстав зобовязати відповідача надати інформацію, яка не була предметом розгляду при наданні відповіді позивачці.

У зв'язку з цим дії відповідача щодо надання відповіді на запит позивачки є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов