Справа № 817/295/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

817/295/17

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2017 р.

Р і в н е

817/295/17

16год. 55хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т АН О В И В:

Позивач, КП «Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання» ОСС, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про порушення відповідачем порядку проведення камеральної перевірки та оформлення її результатів, яка по суті являлась документальною перевіркою та проведена контролюючим органом без повідомлення платника податків; акт перевірки для ознайомлення позивачу не надавався. Позивач зазначив, що своєчасно та в повному обсязі сплачував до бюджету орендну плату з юридичних осіб, в той час як дані податкового обліку є недостовірними, внаслідок чого відповідач протиправно зараховував поточні платежі в рахунок погашення неіснуючого податкового боргу. Стверджуючи про порушення встановленої законом процедури проведення документальної перевірки платника податків та оформлення її результатів позивач вважає, що застосування штрафних санкцій за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставним, тому просив суд позов задовольнити та скасувати спірні рішення контролюючого органу.

До початку судового розгляду представник позивача подала через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) клопотання про розгляд справи без участі представника позивача в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наступне.

Як встановлено судом, 03.11.2016 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено перевірку позивача про своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, за результатами якої складено акт №233 від 03.11.2016 (а.с.7).

За обставинами справи позивач використав процедуру оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень за наслідками якої скарги платника податків залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог та перевіряючи дотримання відповідачем процедури проведення перевірки позивача, за наслідками якої прийнято спірні рішення, суд враховує, що відповідно до ст.62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Так, у відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 ПК України визначено види перевірок, які мають право проводити податкові органи, а саме: камеральні, документальні, фактичні.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України (у редакції на момент проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

З дослідженого судом акту №233 від 03.11.2016 встановлено, що податковим органом проведена перевірка позивача на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20.1 ст.20 ПК України, при цьому відображено відомості щодо граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а також відомості щодо дати та сум фактичної сплати зобов'язання. З наведеного слідує, що податковим органом досліджувались не виключно дані, зазначені в податковій декларації платника податків, а також інші відомості, відтак проведена перевірка не є камеральною відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 статті 75 ПК України, а є документальною перевіркою.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України (у редакції на момент проведення перевірки) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб’єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено в статті 79 ПК України, що застосовується у редакції, чинній на час проведення перевірки позивача.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79 ПК України у редакції на час проведення перевірки позивача).

У відповідності до п.79.2 ст.79 ПК України (у редакції на час проведення перевірки позивача) документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, аналізованими нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року (справа N 21-425а14).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що податковий орган порушив установлену законом процедуру проведення документальної перевірки позивача, діяв поза межами правового поля.

На думку суду, відображені в акті перевірки від №233 від 03.11.2016 відомості не можуть бути взяті до уваги судом відповідно до ч.3 ст.70 КАС України, оскільки такі відомості одержані контролюючим органом з порушенням закону.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники податку плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно з п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Перевіряючи доводи відповідача щодо порушення позивачем граничних строків сплати грошового зобов'язання, суд встановив та врахував наступне.

Отже позивачем сума узгодженого податкового зобов’язання сплачувалась вчасно.

При цьому, даним судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що відомості щодо нарахування та сплати позивачем грошових зобов'язань в обліковій картці є перекрученими та недостовірними, не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати грошових зобов'язань не може бути визнано обґрунтованим.

Вказані обставини встановлені також постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.04.2015 у справі №817/626/15, що набрала законної сили 08.09.2015, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 у справі №817/947/15, що набрала законної сили 22.09.2015, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 у справі №817/3590/14, що набрала законної сили 14.04.2015, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 у справі №817/250/16, що набрала законної сили 22.08.2016.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 128, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Присудити на користь КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1600 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.