Справа № 826/117/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/117/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 червня 2017 року № 826/117/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» до Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Київська міська рада, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов’язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Компас» (далі також – ТОВ «Компас», позивач) з адміністративним позовом до Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також – Департамент, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Київська міська рада (далі також – КМР, третя особа-1), Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також – третя особа-2), в якому позивач просив:

- зобов’язати відповідача видати ТОВ «Компас» довідку про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вулиці Кіквідзе 15-А у місті Києві площею 675, 53 кв.м., розрахований з урахуванням коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки 0,5 встановленого для земель, відведених під будівництво.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки по вулиці Кіквідзе 15-А у місті Києві відповідачем протиправно було застосовано коефіцієнт функціонального використання землі, що дорівнює 2,5 встановлений для земель комерційного використання, у той час, як Департамент повинен був застосовувати коефіцієнт 0,5 встановлений для земель, відведених під будівництво.

Департамент, в своїх запереченнях просив суд в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Компас» повністю відмовити, оскільки при видачі довідки про розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений положеннями законодавства України.

Третя особа-1 в своїх поясненнях зазначила про недоречність посилання позивача на бездіяльність КМР щодо розгляду проекту землеустрою ТОВ «Компас» з питання відведення земельної ділянки по вулиці Кіквідзе 15-А у місті Києві, в рамках розгляду даної справи, з огляду на те, що зазначений проект землеустрою не був переданий на розгляд сесії КМР для прийняття рішення по ньому в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Третя особа-2 заперечень, письмових пояснень або інших документів, з яких можливо було б встановити її відношення щодо заявлених позовних вимог не надала.

12 квітня 2017 року представником позивача через канцелярію суду надано клопотання про розгляд даної справи за його відсутністю.

В судове засідання 18 квітня 2017 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представники відповідача та третіх осіб не прибули, причину неявки суду не повідомили, заяв чи клопотання про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не з’явились представники позивача, відповідача та третіх осіб, належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, враховуючи положення статті 128 КАС України, суд, дослідивши матеріали справи, перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно реєстраційного посвідчення № 011092 від 15 вересня 2005 року, ТОВ «Компас» на праві приватної власності належать нежилі приміщення № 1:7, 9:13 (групи приміщень № 1) літера Б, загальною площею 354, 2 кв.м., за адресою: місто Київ, вулиця Кіквідзе, 15 «А» (записано в реєстраційну книгу № 119П-82 за реєстровим № 7391-П).

Зазначені приміщення не придатні до експлуатації, що визначено висновком ВАТ «Київпроект» від 11 травня 2005 року за результатами обстеження технічного стану будівлі, зокрема, в ній повністю відсутні системи електро-, водо-, тепло-, газопостачання та водовідведення.

Для використання вказаної вище будівлі у господарській діяльності ТОВ «Компас» необхідно здійснити капітальний ремонт або реконструкцію чи нове будівництво, що можливо лише за наявності договору оренди земельної ділянки, укладеного з Київською міською радою або за наявності права власності на земельну ділянку.

До вказаної заяви було додано: довідку АА № 632458 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; реєстраційне посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна № 011092 від 15 вересня 2005 року; технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування ТОВ «Компас».

Під час здійснення розрахунку відповідач, зокрема, використовував коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,5 – землі комерційного використання.

Незгода із розрахунком розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код 82:138:195) обумовила позивача на звернення до суду із даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти зазначені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 статті 201 Земельного кодексу України (далі також – ЗК України), нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Відповідно до положень ч. 1 статті 19 ЗК України, Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Водночас, згідно статті 5 Закону України «Про оцінку земель», залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види: бонітування ґрунтів; економічна оцінка земель; грошова оцінка земельних ділянок.

Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до абз. 1 статті 6 Закону України «Про оцінку земель», суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є, зокрема, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, заінтересовані у проведенні оцінки земельних ділянок.

Положеннями статті 15 зазначеного Закону передбачено, що нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання.

Нормативно-правові акти з проведення оцінки земель, які розробляються з урахуванням вимог положень національних стандартів, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 р. № 213, нормативна грошова оцінка земель населених пунктів визначається за формулою:

В х Нп

Цн = ________ х Кф х Км, (7)

Нк

де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території в розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6 %); Нк - норма капіталізації (3 %); Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту,тощо); Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.

Зазначена норма кореспондується із п. 3.3 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 р. № 18/15/21/11 (далі також – Порядок) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 3.5 Порядку, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) (додаток 1, табл. 1.1), ураховує відносну прибутковість видів економічної діяльності.

Згідно таблиці 1.1 Додатку 1 до пунктів 3.5, 3.7, 3.9, 3.10 Порядку, для земель, зайнятих поточним та відведеним під майбутнє будівництво застосовується Кф 0,5, а для земель комерційного використання (землі підприємств, що здійснюють операції з нерухомістю, здавання під найм та послуги юридичним особам) застосовується Кф 2,5.

В своїх запереченнях відповідач зазначив про те, що під час складання оскаржуваної довідки Департамент застосував Кф 2,5, з огляду на те, що позивачем до заяви від 15 жовтня 2015 року не було додано дозвіл (декларацію) на проведення будівельних робіт.

При цьому, надання дозволу/декларації на проведення будівельних робіт передбачено заявою на здійснення нормативної грошової оцінки, яку затверджено додатком 5 до рішення КМР від 26 липня 2007 року №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення».

Також, під час прийняття визначення коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки відповідачем було враховано те, що згідно з довідкою Київського міського управління статистики в будівлях і спорудах на зазначеній земельній ділянці здійснюється вид діяльності за КВЕД 68.20 – надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Суд не погоджується із даними твердженнями Департаменту, з огляду на наступне.

Як було встановлено під час розгляду справи, належні ТОВ «Компас» нежилі приміщення № 1:7, 9:13 (групи приміщень № 1) літера Б, загальною площею 354, 2 кв.м., за адресою: місто Київ, вулиця Кіквідзе, 15 «А» не придатні до експлуатації, що визначено висновком ВАТ «Київпроект» від 11 травня 2005 року за результатами обстеження технічного стану будівлі.

Для використання вказаної вище будівлі у господарській діяльності ТОВ «Компас» необхідно здійснити капітальний ремонт або реконструкцію чи нове будівництво, що можливо лише за наявності договору оренди земельної ділянки, укладеного з Київською міською радою або за наявності права власності на земельну ділянку.

Відповідно до положень ч. 3-5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі також – Закон), виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

ТОВ «Компас» отримав дозвіл Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради ДОЗ-0114 від 15 червня 2015 року на розроблення документації з землеустрою земельної ділянки по вулиці Кіквідзе, 15А у Печерському районі міста Києва із цільовим призначенням: для реконструкції, експлуатації та обслуговування офісної будівлі.

Позивач надсилав відповідачу звернення щодо перегляду розміру нормативної грошової оцінки (вих. № 3/12-15 від 10 грудня 2015 року), в якому товариство повідомило Департамент про те, що на момент прийняття оскаржуваної довідки у ТОВ «Компас» був відсутній дозвіл/декларація на проведення будівельних робіт.

У той же час, позивачем було надано Департаменту документи, що підтверджують дії позивача, спрямовані на отримання відповідних документів для завершення відведення такої земельної ділянки під будівництво нової будівлі чи реконструкції та обслуговування існуючої.

Суд звертає увагу, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки визначається з урахуванням виду економічної діяльності та відносної прибутковості.

ТОВ «Компас», зокрема, здійснює діяльність за КВЕД-2010 – надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20).

Як зазначив позивач та не спростував відповідач, ТОВ «Компас» на земельній ділянці по вулиці Кіквідзе, 15А у Печерському районі міста Києва, не реалізує свою господарську діяльність та не отримує прибутку, з урахуванням аварійного стану нежитлових споруд та відсутності орендарів, про що зазначено товариством у заяві № 5/10-15 від 15 жовтня 2015 року та у зверненні про перегляд нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 10 грудня 2015 року.

Враховуючи встановлені судом обставини обґрунтованості позовної вимоги ТОВ «Компас» у частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного довідки, суд вважає такими, що підлягають задоволенню і похідні від вказаної вимоги позовні вимоги позивача щодо зобов’язання відповідача видати ТОВ «Компас» довідку про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вулиці Кіквідзе 15-А у місті Києві площею 675, 53 кв.м., розрахований з урахуванням коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки 0,5 встановленого для земель, відведених під будівництво.

Поряд з цим, беручи до уваги, що відповідні повноваження Департаменту щодо проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки є дискреційними повноваженнями такого органу, суд враховує положення обов’язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року.

При вирішенні вказаної справи Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

Фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п. 1 статті 8.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.

Крім того, відповідно до п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб’єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов’язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб’єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований у разі, коли йдеться про зобов’язання суб’єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій, які належать до сфери його дискреційних повноважень.

А тому, оскільки судом встановлено протиправність оскаржуваної довідки, з метою належного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним зобов’язати суб’єкта владних повноважень здійснити перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки розташованої по вулиці Кіквідзе 15А у Печерському районі міста Києва з урахуванням коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки 0,5 встановленого для земель, відведених під будівництво та видати відповідну довідку.

Стосовно доводів відповідача щодо пропущення строків звернення до суду із даною позовною заявою, у зв’язку із чим вона підлягає залишенню без розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 статі 100 ККАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року позовну заяву ТОВ «Компас» було повернуто позивачі на підставі того, що адміністративний позов за предметною підсудністю має розглядатись Окружним адміністративним судом міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року залишено без змін.

Після чого, 28 грудня 2016 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним позовом та клопотанням про поновлення строку на подання позовної заяви до суду першої інстанції в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду пропущено позивачем з поважних причин, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви ТОВ «Компас» без розгляду.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Суд оцінює докази відповідно до статті 86 КАС України, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 756, 00 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» задовольнити повністю.

Зобов’язати Департамент земельних ресурсів Київської міської ради видати товариству з обмеженою відповідальністю «Компас» довідку про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вулиці Кіквідзе 15-А у місті Києві площею 675, 53 кв.м., розрахований з урахуванням коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки 0,5 встановленого для земель, відведених під будівництво.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість гривень).

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов