Справа № 605/268/17
Суддя: Горуц Р. О.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/268/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" липня 2017 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Горуц Р.О.

розглянувши адміністративну справу у порядку скороченого провадження в м. Підгайці за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бережанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобовязання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобовязання до вчинення певних дій.

Із поданого позову вбачається, що ОСОБА_2 з липня 1981 року по червень 2000 року працював в Прикарпатському меблевому комбінаті, який згодом був реорганізований у ВАТ Прикарпатський меблевий комбінат.

06 січня 2017 року ОСОБА_2, який являвся батьком позивача помер.

Позивач в квітні 2017 року звернувся до відповідача із відповідними документами з метою оформлення пенсії по втраті годувальника, тобто після смерті батька, проте як вбачається із письмового повідомлення від 28 квітня 2017 року за № 8/Н-11, Бережанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області йому було відмовлено в призначенні такої пенсії, у зв`язку з тим, що трудова книжка серії БТ-1 №7075236 від 17 липня 1981 року видана на ім`я ОСОБА_2 містить не правильне виправлення, а саме невірно зазначене прізвище його батька.

22 квітня 1984 року прізвище власника вказаної трудової книжки із невірно зазначеного ОСОБА_3 було виправлено на вірне відповідно до паспорта - ОСОБА_2, тобто невірно вказане закреслено, а нижче зазначено вірне прізвище власника, що як стверджує відповідач суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року №58 (далі - інструкція).

У звязку з вищенаведеним, а також рекомендаціями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до Підгаєцького районного суду Тернопільської області із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши повідомлені сторонами обставини, приходжу до висновку, що дані позовні вимоги відповідають нормам п.2 ч.4 ст.105 Кодексу України адміністративного судочинства, також всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважаю, що є достатньо підстав для прийняття рішення у справі.

Судом встановлено, що батьком позивача, являється ОСОБА_2, який помер 06 січня 2017 року, що підтверджується свідоцтвами: про народження серії І-ИД №202866 від 23 вересня 2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підгаєцького районного управління юстиції у Тернопільській області та про смерть серії І-ИД №218202 від 10 січня 2017 року, виданим Білокриницькою сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області.

Позивач в квітні 2017 року звернувся в Бережанське обєднане управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області із питанням призначення йому пенсії по втраті годувальника після смерті батька.

Відповідач розглянувши звернення ОСОБА_1 28 квітня 2017 року направив на адресу останнього повідомлення де вказано: що на титульному аркуші у трудовій книжці серії БТ-1 №7075236, виданої 17.07.1981 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, міститься виправлення прізвища на ОСОБА_1 на підставі паспорта IV-ИД №748594, однак таке виправлення не завірене печаткою організації, як цього вимагає Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена Наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58.

Проте п. 2.13 Розділу ІІ Інструкції (із змінами, внесеними згідно з Наказом Мінпраці за № 29 від 26.03.96 року, Наказами Міністерства праці та соціальної політики за №№259/34/5, 266/118/5 відповідно від 08.06.2001 року та від 24.09.2003 року, Наказами Міністерства праці та соціальної політики за №№748/2354/5, 661/1541/5, 720/1642/5 відповідно від 08.11.2013 року, 16.09.2014 року та 06.10.2014 року), передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім'я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З таких підстав, вважаю, що твердження відповідача про те що, виправлення прізвища у вищезазначеній трудові книжці, яке мало місце 22.04.1984 року, відбулось із порушенням Інструкції, яка набрала законної сили лише в 1993 році, є безпідставними.

Крім цього, 26 червня 2017 року на адресу суду надійшло заперечення відповідача, на позов ОСОБА_1 із змісту якого вбачається, що останній спростовує свої попередні твердження, які були викладені ним у відповіді за № 8/Н-11 від 28 квітня 2017 року, а саме твердження про те, що зазначене виправлення повинно бути завірене печаткою організації, оскільки цього разу Бережанське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області вказує, що у трудовій книжці серії БТ-І №7075236 мало місце виправлення прізвища «проте дане виправлення не правильне», оскільки як вважає відповідач не відповідає вимогам п. 2.13 Інструкції, що діє з 1993 року, що є також не зрозумілим, оскільки, як зазначено вище, зміни у трудову книжку батька позивача були внесені задовго до того, як норма законодавства на яку посилається відповідач була прийнята, в той же час, як уже зазначалось вище у п. 2.13 Інструкції передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженими ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів. Зазначенні зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище, ім`я, по батькові і дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів, що і було виконано в трудовій книжці, яка за життя належала ОСОБА_2.

Той факт, що вищевказана трудова книжка серії БТ-І №7075236 від 17 липня 1981 року належала батькові позивача ОСОБА_2, який помер 06 січня 2017 року, підтверджується також записами у ній, які співпадають із записами у військовому квитку останнього та в архівних довідках від 31 січня і 30 березня 2017 року виданих державним архівом Івано-Франківської області.

Рекомендації Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, які викладені у запереченні, про те згідно якого судочинства слід розглядати позов ОСОБА_1 являються безпідставними, оскільки останнім не враховано вимоги законодавства, з приводу того, що факт належності правовстановлюючого документа померлій особі, не встановлюється, а також не враховано, вимоги п.2 ч.4 ст.105 КАС, які дають право позивачу звертатись до суду з адміністративними позовом про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Встановлено, що до відповідача для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, позивачем подавались наступні документи: копія паспорта позивача, військовий квиток, довідка про заробітну плату батька, копія свідоцтва про смерть батька, архівна довідка за №Н-4/04-10 від 30.03.2017 року, а також довідка про навчання позивача, що вбачається із змісту заяви ОСОБА_1 від 20 квітня 2017 року.

Статтею 10 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 36 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_4), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно ч.1 ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним.

В силу п.3 ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, в даному випадку це з дня, що настав за днем смерті ОСОБА_2, тобто з 06 січня 2017 року.

У відповідності із ч.ч.1, 2 ст. 8 КАС України, суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як свідчить позиція і практика Європейського Суду принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом відповідальності держави, яка не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це призначення пенсії непрацездатній особі, по втраті годувальника, держава чи її орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки їх схвалення дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивачу здійснює Пенсійний фонд України в особі Бережанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, тому відповідний обовязок слід покласти на відповідача у справі.

Положенням ч. 2 ст.19 та ч.3 ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України. При прийнятті нових Законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Таким чином, зважаючи на вище викладені обставини, вважаю, їх такими, що являються беззаперечними фактами того, що позивач має право на отримання пенсії у звязку із втратою годувальника, на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, при цьому дії відповідача за вказних обставин суперечать Конституції України та Законам України.

Із врахуванням наведеного, дійшов до переконання, що в даному випадку має місце порушення прав позивача, що підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог, а саме: слід зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 07 січня 2017 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 94, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.10, 36, 38, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.37, 46, 47 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.19, 22, 46 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Бережанське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв'язку із втратою годувальника з 07 січня 2017 року.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_5