Справа № 623/1232/17
Суддя: Гуренко М. О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/1232/17
Номер провадження 2-а/623/97/2017
ПОСТАНОВА
іменем України
05 липня 2017 року ІІзюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М.О.

з участю: секретаря - Телешевської В.Ю.

представника позивача: Летючого В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 13 протоколу № 31 від 31.03.2017 року. Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги. Зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити його документи щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, надав суду письмові заперечення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 21 квітня 1982 року по 22 червня 1984 та приймав участь у бойових діях (Республіка Афганістан) у складі діючої армії з 07 листопада 1982 року по 02 грудня 1982 року та з 10 грудня 1982 року по 19 червня 1984 року у складі військової частини НОМЕР_1 . Вказані обставини підтверджуються довідкою Ізюмсько-Борівського ОМВК Харківської області № 167 від 07.05.2013 р., архівною довідкою, військовим квитком. (а.с.11-14).

Згідно витягу з протоколу № 2097 від 02.09.2013 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, отримані ОСОБА_1 під час проходження військової служби мінно-вибухова травма (контузія головного мозку - 1983 р.) та наступні захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. (а.с.15).

Згідно виписки із акта огляду МСЕК серії ХАР-07 № 028589 від 24.09.2008 року позивачу було встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням. (а.с.15 зворотній бік).

З 14.01.2014 року позивачу змінено категорію інвалідності та встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення, захворювань, контузії, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби, що підтверджується випискою із огляду МСЕК серії 10ААБ № 187547 від 20.01.2014 року. При повторному огляді 05.02.2016 року третя група інвалідності позивачу з тих же підстав встановлена на строк до 26.01.2019 року, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК № 106597 від 05.02.2016 року. (а.с.16).

Позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надавши всі необхідні документи.

Розглянувши подані документи, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби 29.07.2016 року прийняла рішення, оформлене протоколом № 61 п. 13, про повернення документів позивача на доопрацювання у зв`язку з тим, що на день звільнення з військової служби заявник проходив службу в Прикордонних військах КБД СРСР, а також у зв`язку з відсутністю документа обставини поранення. Про вказане рішення позивач був повідомлений листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1986/ВСЗ від 29.08.2016 року. (а.с.10).

Така бездіяльність Міністерства оборони України була оскаржена позивачем до суду. Постановою Ізюмського міськрайонного суду від 02.11.2016 р. у справі № 623/2516/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії був задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (далі - Порядок № 975) з урахуванням висновків суду. Вказана залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 р.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1038/ВСЗ від 21.04.2017 р. позивач був повідомлений про рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31.03.2017 р. № 31, п. 13, прийняте на виконання вказаних чинних судових рішень: «Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, а саме: «13. Сержанту у запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), документи якого надійшли відповідно до постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської обл. за справою № 623/2516/16-а та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, якого 22.06.1984 року звільнено з військової служби та 23.09.2008 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом II групи внаслідок загального захворювання (довідка МСЕК серія ХАР-07 928589 від 23.09.2008 року), а 14.01.2014 року під час повторного огляду - інвалідом III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія ААБ № 187547 від 14.01.2014 року). На день звільнення з військової служби заявник проходив службу в Прикордонних військах КБД СРСР. Згідно з пунктом 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 та частиною 6 статті 6-13 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.Згідно зі статтею 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи. Витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. Окрім цього, заявником не подано документ про обставини поранення». (а.с.9).

Суд вважає, що рішення Комісії Міністерства оборони України від 31.03.2017 р. про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправним.

Статтею 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності у зв`язку з пораненням, визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. З вказаного Закону - дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 вказаного Закону (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п. 4 - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

При цьому розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності третьої групи становить суму 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону).

Згідно п. 12 Порядку № 975 - призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно п. 13 вказаного Порядку - керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо витати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.»

Згідно п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 р. № 10224-ХІ «Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ» - прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до п. п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 р. «Про військові формування на Україні», Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Згідно з ст. 4 ЗУ «Про правонаступництво України», органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Згідно п. 2 постанови КМ України від 02.01.1992 р. № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» з наступними змінами - Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Тобто, Державний комітет у справах охорони державного кордону України (нині - Державна прикордонна служба України) у 1992 р. став правонаступником лише тієї частини прикордонних військ КДБ СРСР, що базувалась на території України.

Позивач же проходив службу в колишньому Управлінні військ Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, до якого Державний комітет у справах охорони державного кордону України не мав і не міг мати жодного відношення.

Також, зважаючи, що позивач проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерство оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, та в силует. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку № 975 - обов`язок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому III групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Крім того, довідка про підтвердження проходження військової служби позивачем від 03.08.2015 року № 73 видана безпосередньо Ізюмсько-Борівським ОМВК Міністерства оборони України, а також Центральної військово-лікарняної комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок травми, контузії, та захворювань позивача з виконанням обов`язків військової служби.

За таких обставин ствердження відповідача про те, що позивач має звертатись за отриманням одноразової грошової допомоги не до Міністерства оборони України, а до Державної прикордонної служби України - безпідставні та протиправні Ствердження відповідача про необхідність надання позивачем документа про обставини поранення суд вважає протиправним.

ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядок № 975 та Постанова КМУ № 975 від 25.12.2013 р., якою він затверджений - не містять визначення - якими саме документами необхідно підтверджувати обставини поранення. Відповідач також не вказав - який саме документ повинен надати позивач.

Зміст витягу з протоколу № 2097 від 02.09.2013 р. засідання Центральної військово-лікарняної комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - беззаперечно свідчить про те, що поранення, контузія та наступні захворювання отримані позивачем у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби.

Інвалідність позивачу встановлена з тих же підстав, а тому ствердження відповідача про те, що в поданих документах немає документа про обставини поранення - безпідставні.

Згідно п. 4.7 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», затвердженого чинним наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 р. за № 1294/26070 - для отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності серед інших особою подається документ про обставини поранення - копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідка командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Але подання такого документа передбаченолише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

За таких обставин покладання Комісією Міністерства оборони України на позивача обов`язку надати документ про обставини поранення - суперечить чинному наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р., тобто, орган Міністерства оборони України прийняв рішення всупереч чинному наказу Міністерства оборони України, що регулює вказані правовідносини.

Пунктом 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (далі - Положення № 402) визначений порядок встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва) для учасників бойових дій при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби. Ці особи, незалежно від причин їх звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебуванням у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Саме в такому порядку Центральна військово-лікарняна комісія Міністерства оборони України оглядала позивача та встановила причинний зв`язок його травми, контузії з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Отже, Положенням № 402 також передбачено, що категорія громадян, до якої належить позивач, при встановленні причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) надавати довідку про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не зобов`язана.

Крім того, видача довідки про обставини поранення була запроваджена Положенням про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994 р. за № 177/386. При цьому видача довідки про обставини поранення особам, які отримали такі поранення до набрання чинності вказаним Положенням - не передбачалась. Відповідач же отримав поранення та контузію у 1983 р.

За таких обставин витребування від позивача документа про обставини поранення - суперечить приписам вказаних нормативних актів, отже - є протиправним.

Рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги від 31.03.2017 р., протокол № 31, п.13 - прийняте з тих же підстав, що й попереднє рішення про направлення документів позивача на доопрацювання від 29.07.2016 р., протокол № 61, п. 12, а саме: проходження заявником військової служби в Прикордонних військах КБД СРСР та неподання документа про обставини поранення.

Разом з тим, бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з вказаних підстав вже визнана протиправною чинними судовими рішеннями - постановою Ізюмського міськрайонного суду від 02.11.2016 р. у справі № 623/2516/16-а та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 р. Цими ж рішеннями обґрунтоване право позивача на отримання вказаної одноразової грошової допомоги.

Комісія Міністерства оборони України посилалась у рішенні від 31.03.2017 р. на вказані постанови судів, проте їх висновки щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги та протиправної бездіяльності відповідача щодо відмови у її призначенні - повністю проігнорувала, незважаючи на те, що в резолютивній частині рішення суд зобов`язав Міністерство оборони України врахувати висновки суду.

Відповідно до п.2 постанови № 975 від 25.12.2013 року особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно п.1 Порядку цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно п.3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 6 Порядку визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Чинним Порядком не передбачено право керівника уповноваженого органу приймати рішення про направлення документів на доопрацювання, і навпаки зазначається про можливість оскарження рішення про відмову у призначенні грошової допомоги (пункти 13 та 15).

Відповідно до п.19 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Враховуючи положення ч.3 ст.2 та ч.1 ст.138 КАС України (щодо предмету доказування), суд також виходить з того, що суб`єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи у суді правомірність свого рішення, посилатися на обставини та підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності суб`єктом владних повноважень тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), якими обґрунтовано вчинення оскаржуваних дій, що забезпечує при вирішенні спірних взаємовідносин дотримання принципу правової визначеності.

Таким чином суд погоджується з доводами позивача про те, що у разі встановлення комісією позитивних висновків отримання поранень, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дій, надання документів на підтвердження відсутності отримання таких травм внаслідок учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження не є обов`язковим та вирішальним.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом вбачається, що відповідач в порушення Конституції України, законодавства України, підзаконних нормативно - правових актів незаконно та необґрунтовано відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги, що дає підстави для задоволення позовних вимог.

Статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При вирішенні справи суд враховує, що спосіб захисту порушених прав позивача має бути ефективним, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10-12, 18, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».

Скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 13 протоколу № 31 від 31.03.2017 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.О.Гуренко