Справа № 383/369/17
Суддя: Бондаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/369/17
Провадження №2-а/383/21/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря - Могиленко В.М.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Кропивницький Шеремет Артема Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати постанову серії АР №804437 від 18 травня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що 18 травня 2017 року інспектор Шеремет А.С. виніс постанову серії АР №804437 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Виносячи постанову, інспектор послався на допущення ним порушень п.15.9 ПДР України, а саме зупинив транспортний засіб ближче 10 м. від пішохідного переходу. Вважає вказану постанову незаконною, такою, що винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 18.05.2017 року, близько 13 год. 45 хв., він керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по площі Богдана Хмельницького, що в м. Кропивницький в сторону обласної державної адміністрації вимушений був зупинитися у зв'язку з поломкою його транспортного засобу з невідомих причин. На виконання вимог п.9.9 а. ПДР ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Як тільки збирався вийти з автомобіля і на виконання п.9.10 ПДР України встановити знак аварійної зупинки до його автомобіля підійшли працівники патрульної поліції, які повідомили про порушення ним ПДР України. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки зупинка була вимушеною у зв'язку з несправністю автомобіля. Інспектором не було залучено свідка, який знаходився в автомобілі та не надано доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, а саме що дійсно зупинився ближче 10 метрів від пішохідного переходу. В проясненнях вказав причину аварійної зупинки, однак інспектором вони не були враховані. Крім того, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його транспортного засобу, в той час як закон дозволяє розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений їх розглядати, тобто в даному випадку за адресою: АДРЕСА_1, чим суттєво порушив його права.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив (28).

Крім того, ухвалою суду від 15 червня 2017 року задоволено клопотання відповідача та постановлено судове засідання по вказаній справі, призначене на 26 червня 2017 року, 15 год. 30 хв. провести за участю відповідача в режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Кіровограда, однак відповідач до Ленінського районного суду м. Кіровограда на вказану дату та час не з'явився, що підтверджується вихідною телефонограмою №80 від 26.06.2017 року (а.с.30).

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 травня 2017 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №804437, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно вказаної постанови 18 травня 2017 року о 13 год. 45 хв. в м. Кропивницькому на вул. Преображенська, 2 водій здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.5).

Пунктом 15.9. «г» розділу 15 Правил дорожнього руху (далі по тексту - Правила), зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно п. 9.9. «а» розділу 9 Правил, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху (п.1.10. Правил).

Нормою ч.1 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків, зупинки, стоянки у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ст.252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наданої відповідачем відео-фіксації з нагрудного відео реєстратора, який записаний на носії інформації - диск формату DVD-R вбачається, що позивач не погодився з порушенням ним п.15.9. «г» Правил, пояснивши інспектору патрульної поліції, що зупинку здійснив вимушено у зв'язку з несправністю його автомобіля. Крім того, з відео вбачається, що позивач на виконання вимог п. 9.9. «а» розділу 9 Правил ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Під час розгляду справи відповідачем не дотримано вимог закону, яким приписано забезпечувати точне й правильне застосування матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм з метою з'ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та правильної юридичної кваліфікації, яка б виключала сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні проступку, за вчинення якого на певну особу накладається конкретне стягнення.

Так, відсутні посилання на будь-які фактичні дані, на основі яких було встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме інспектором не проведено заміру місця зупинки транспортного засобу позивача та не надано схеми розміщення транспортного засобу, які б підтверджували факти, викладені у постанові. З відео-фіксації не вбачається яка відстань між транспортним засобом позивача та пішохідним переходом.

Також відповідачем не було вжито всіх заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а саме не було опитано свідка, яка перебувала в автомобілі позивача на підтвердження або спростування факту вимушеної зупинки. Не враховані пояснення позивача, надані під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та спростовують доводи позивача про те, що зупинка була вимушеною, при цьому обов'язок по доказуванню порушення позивачем правил дорожнього руху та правомірності рішення суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 -126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, в даному випадку винесення відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу є неправомірним та призвело до порушення прав позивача, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема права користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, якими позивач не мав можливості скористатися, що в сукупності з недоведеністю суб'єктом владних повноважень правомірності прийнятого рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо закриття провадження у адміністративній справі, оскільки дане питання вирішується за правилами, встановленими КУпАП України та, відповідно до ст. 105 КАС України не відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції під час розгляду ним адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 159, 161-163 КАС України, ч.1 ст.122, ст.ст. 251, 252, 276, 280 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Кропивницький Шеремет Артема Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Постанову серії АР №804437 від 18 травня 2017 року, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Кропивницький Шеремет Артемом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бобринецький районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя В.В. Бондаренко