Справа № 810/1407/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року № 810/1407/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Бородянського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ФОН ОСОБА_1 з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.01.2015 № .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податковим органом невірно розраховано суму грошового зобов'язання у розмірі 19 215, 95 грн.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позову відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі п.77.1 п.77.2 п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки складено акт від 29.12.2014 №75/173/НОМЕР_2.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 28.01.2015 № .

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Так, ФОП ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 не була платником податку на додану вартість.

Перевіркою повноти нарахування та порядку реєстрації платником податку на додану вартість за перевіряємий період з 01.01.2011 по 31.12.2013 встановлено обсяги постачання товарів/послуг на суму 542 345, 69 грн., в тому числі за період з 01.10.2012 року по 01.10.2013 року (12 календарних місяців) загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг ФОП ОСОБА_1 станом на 31.09.2013 року склала 308 543,85 гривень.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно розділу V Податкового кодексу України, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 тис. грн. (без урахування ПДВ), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання).

Згідно з п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст. 181 ПК України.

Пунктом 183.10 ст.183 Податкового кодексу України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, не подала до органу державної податкової служби заяву або подала її з порушенням строку, встановленого пунктом 183.2. ст.183 ПК України, то обов'язок нарахування та сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість у такої особи виникає з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання заяви, тобто, з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 300 000 гривень.

Судом встановлено, що при досягненні обсягу постачання товарів/послуг станом на 31.09.2013 у сумі 308 543, 85 грн. ФОП ОСОБА_1 не подано реєстраційну заяву платника податку на додану вартість до податкового органу, тобто, порушено вимоги п. 183.2 ст.183 розділу V Податковою кодексу України.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 не подано в установлені строки податкові декларації з податку на додану вартість, то податкові зобов'язання визначено відповідно до пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 розділу II Податкового кодексу України.

Визначення суми податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1. 54.3.2. 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, тягне за собою накладення на платника податків штрафів у розмірах, визначених п. 123.1 ст. 123 розділу II Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. «а» п. 185.1 ст. 185 Кодексу об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 ПК України, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансовою лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Так, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 отримано у готівковій формі кошти за період з 01.10.2013 р. по 31.12.2013 р. у сумі 67 639 грн., що є об'єктом оподаткування податком на додану вартість за основною ставкою відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України та з урахуванням положень п.10 підрозділу II розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України .

Згідно п.п. «а» п. 187.1. ст. 187 Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Крім цього, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафів у розмірах, визначених п. 120.1 ст.120 розділу II ПК України.

Відповідно до п. 202.1. ст. 202 Кодексу звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з врахуванням таких особливостей, якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця.

На порушення вимог п.202.1. ст. 202 ПК України ФОП ОСОБА_1 податкові декларації з податку на додану вартість за період жовтень 2013 року - грудень 2013 року не подані.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 підлягала обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість з 01.10.2013 року та не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, в зв'язку чим несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування, чим порушено п. 117.1 ст.117, п. 120.1 ст.120, п. 123.1 ст.123 роздіу II Податкового кодексу України.

Щодо посилання позивача на невірний розрахунок грошового зобов'язання, суд зазначає наступне.

Так, згідно розрахунку, який зазначено позивачем у заяві про зміну підстав позовних вимог, сума розрахунку грошового зобов'язання має становити 17 078, 95 грн., при цьому позивач, здійснюючи розрахунок, виходив з того, що суму ПДВ, яку він мав сплатити, необхідно брати тільки за період з жовтня по грудень 2013 року, яка становить 13 527, 80 грн., а отже, і штрафна санкція на цю суму буде менша.

Згідно розрахунку податкового органу сума ПДВ, яка мала бути сплачена позивачем становить 15236, 57 грн., в яку входить сума ПДВ за період з жовтня по грудень 2013 року - 13527, 80 грн. та сума ПДВ за вересень 2013 року - 1708,77 грн. ((8543, 85 грн. /20%), де 8543, 85 грн. - сума, на яку було перевищення 300 000 грн. від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню).

Згідно з п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Враховуючи зазначене, якщо особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник ПДВ, не подала до органу державної податкової служби заяву або подала її з порушенням строку, встановленого п. 183.2 ст. 183 ПК України, то обов'язок нарахування та сплати податкових зобов'язань з ПДВ у такої особи виникає з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання заяви, тобто з 11 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 300 тис. гривень.

Судом встановлено, що позивачем у вересня 2013 року будо досягнуто обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 300 тис. гривень, отже, він має нести відповідальність з 11 жовтня 2013 року. Таким чином, сума ПДВ, яку мав сплатити позивач, мала бути вирахувана за період жовтень-грудень 2013 року. Всупереч цьому відповідачем до періоду, за який нараховано податкове зобов'язання, включено вересень 2013 року.

Оскільки, розрахунок грошового зобов'язання є виключними повноваженнями податкових органів, суд не може підміняти державний орган і здійснювати даний розрахунок .

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 4 статті 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 07.06.2016 у справі № 806/2256/15 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач з клопотанням про відшкодування судових витрат до суду не звертався, дане питання при прийнятті рішення у справі судом не розглядається.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Бородянського відділення Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 28.01.2015 № .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.