Справа № 522/1404/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/1404/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тарасов А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23.03.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів та зобовязання нарахувати і виплатити суму компенсації втрати частини доходів за період з 20.05.2013 року по 31.10.2016 року у звязку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 9319,18 грн.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 23.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2014 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та наказу Міністра оборони України № 377 від 28.07.2008 року «Про затвердження схем посадових розмірів окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» з урахуванням зміни посадового окладу у складі загального грошового забезпечення відповідної позивачу категорії військовослужбовців керівного, наукового та наукового-педагогічного складу навчальних закладів з 20.05.2013 року та зобов'язано виплатити заборговану частину пенсії за цей період.

12.12.2014 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2013 року та визначено розмір доплати в розмірі 9319,18 грн., яку було виплачено позивачу лише в листопаді 2016 року.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів, за результатами розгляду якої відповідач в листі від 24.11.2016 року №1310/С-11 повідомив, що поточна пенсія нараховується та виплачується своєчасно, а позивач просить виплати компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, тож підстави для такої виплати відсутні.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується судова колегія, про задоволення позовних вимог та визнання протиправною відмову пенсійного органу у здійсненні компенсації позивачу втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно ст. 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності відмови пенсійного органу у нарахуванні позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків їх виплати.

В даному випадку, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про отримання відповідної компенсації у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати пенсії, що перерахована на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2014р.

Колегія суддів зазначає, що дія вищезазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

В свою чергу, основною умовою для відповідної виплати громадянину є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-518а14.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що несвоєчасне нарахування спірних пенсійних виплат відбулося у зв'язку із протиправною бездіяльністю пенсійного органу, що встановлено судовим рішенням в іншій справі, а тому позивач має право на отримання відповідної компенсації.

При цьому, доводи апелянта на відсутність відповідного бюджетного фінансування для вчасної виплати спірних коштів, не приймаються колегією суддів, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення суду, так як відповідно до вищевказаних норм така обставина не звільняє пенсійний орган від обов'язку компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

З огляду на викладене постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим в запереченнях до адміністративного позову, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23.03.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик