Справа № 371/320/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 371/320/17 Головуючий у 1-й інстанції: Капшук Л.О. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

04 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на ухвалену у порядку скороченого провадження постанову Миронівського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Миронівського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області, у подальшому заміненого на правонаступника - Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Відповідач, Кагарлицьке ОУПФ) про:

- визнання протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця з урахуванням інших видів виплат: матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати;

- зобов'язання Відповідача провести перерахунок призначеної з 30.12.2014 року пенсії Позивачу згідно ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на час призначення пенсії, у розмірі 70% заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, включивши до її складу матеріальну допомогу на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати;

- зобов'язання Кагарлицького ОУПФ провести перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії та виплачувати ОСОБА_2 перераховану пенсію у подальшому згідно ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, чинній на час призначення пенсії, у розмірі 70% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої проводиться обчислення пенсії, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 29.05.2017 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Відповідача з відмови у перерахунку пенсії Позивачу з урахуванням отриманих сум матеріальної допомоги та індексації заробітної плати за період з 01.12.2009 року по 30.11.2014 року; зобов'язано Кагарлицьке ОУПФ перерахувати та здійснити виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії державного службовця у розмірі 70% від суми заробітної плати (доходу), на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включивши до розрахунку пенсії отриману нею матеріальну допомогу та індексацію заробітної плати за період з 01.12.2009 року по 30.11.2014 року з 03.03.2017 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень ст. 37 Закону України «Про державну службу», які були чинні на момент призначення ОСОБА_2 пенсії, та з огляду на нормативно визначені складові заробітної плати державного службовця, остання має право на перерахунок пенсії з урахуванням визначених у довідці сум.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального права, вказуючи на неврахування останнім відсутності правових підстав для перерахунку пенсій державних службовців у зв'язку з набранням чинності 01.05.2016 року новим Законом України «Про державну службу» та скасування з 15.12.2015 року правового механізму проведення перерахунку пенсій.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачу з 30.12.2014 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 70% заробітної плати державного службовця, що підтверджується копією довідки Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області від 06.03.2017 року №777/03 (а.с. 11).

У березні 2017 року Позивачем було отримано від Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області довідку №8 від 02.03.2017 року (а.с. 12) про те, що останній дійсно працював в Управлінні на посаді головного спеціаліста відділу призначення та виплати пенсій. Крім того, в указаній довідці було зазначено суми виплачених ОСОБА_2 за період з 01.12.2009 року по 30.11.2014 року матеріальної допомоги та індексації.

Враховуючи отриману довідку, Позивач 03.03.2017 року звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку з урахуванням матеріальної допомоги та індексації заробітної плати (а.с. 9).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області від 06.03.2017 року №102 (а.с. 10) відмовлено у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_2 оскільки, по-перше, в силу п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» пенсії, призначені раніше на підставі, зокрема, Закону України «Про державну службу», не перераховуються, по-друге, даний вид перерахунку ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» не передбачено, по-третє, із набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ витратив чинність, по-четверте, Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII не передбачає перерахунок пенсій державних службовців.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також з урахуванням правових позицій Верховного Суду України, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість відмови Відповідача у перерахунку пенсії Позивачу та наявність правових підстав для його здійснення з огляду на те, що набрання чинності новим Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року не може обмежувати гарантії особи щодо правильності розрахунку пенсії, призначеної за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення Позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складалася з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Щодо необхідності включення сум індексації до заробітної плати при обчисленні пенсії, необхідно зазначити таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Положеннями пп. 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, встановлено, що суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати віднесені Законом України «Про оплату праці» до структури заробітної плати, то відповідні виплати повинні враховуватись Управлінням при визначенні заробітної плати для розрахунку пенсії.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Крім того, приписами ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога та індексація, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак, які не включаються до складу заробітної плати державного службовця згідно Закону України «Про державну службу», повинні враховуватися Відповідачем при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі № 21-314а14 та від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11.

Крім того, необхідно зауважити, що постановою Правління Пенсійного фонду України «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670 від 04.09.2013 року № 15-1 затверджено нову форму довідки про складові заробітної плати державних службовців, яка містить графу «Інші виплати».

Крім іншого, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України, «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Зі змісту наведеної норми випливає, що її положення поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Аналогічну позицію підтримує Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 23.02.2016 року у справі № К/800/4502/16.

Відтак посилання Апелянта на те, що із набранням чинності пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовуються норми, щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначені, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак раніше призначені пенсії не перераховуються, судова колегія вважає необґрунтованим.

Крім того, твердження Відповідача про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії державного службовця через втрату чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» судовою колегією оцінюється критично, оскільки предметом спірних правовідносин є визначення складових пенсії державного службовця при її призначенні на підставі законодавства, що діяло на той момент, а не перерахунок останньої у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати.

З урахуванням наведеного судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Миронівського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.