Справа № 670/190/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/190/17

Головуючий у 1-й інстанції: Потапов О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

27 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Віньковецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Віньковецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Віньковецького районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Віньковецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з рішенням Комісії при Головному управлінні пенсійного фонду України Хмельницької області № 2 від 26.01.2017 позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи:

- з 01.01.1979 по 18.11.1980, з 11.12.1982 по 31.12.1986, оскільки у первинних документах зазначено прізвище ОСОБА_5;

- з 19.11.1980 по 10.12.1982, оскільки позивач у цей період проходив строкову військову сліжбу;

- з 01.01.2000 по 14.02.2000, оскільки робота на посаді тракториста не підтверджується первинними документами;

- з 15.02.2000 по 28.02.2000, з 01.12.200 по 31.01.2001, з 01.01.2003 по 31.03.2003, з 01.02.2004 по 28.02.2004, з 01.04.2004 по 30.06.2004, оскільки відсутнє нарахування заробітної плати.

Водночас, відповідно до наданих для призначення пенсії документів, зараховано загального стажу роботи 22 роки 3 місяці 21 день, в тому числі 17 років 3 місяці 24 дні - стаж роботи трактористом-машиністом, який дає право на призначення пенсії відповідно до пункту "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення».

Листом № 900/03 від 03 лютого 2017 року відповідач повідомив ОСОБА_4 про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

28 березня 2017 року ОСОБА_4 повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах

Листом № 2748/03 від 13 квітня 2017 року відповідач повідомив ОСОБА_4 про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з зарахуванням до пільгового стажу стаж роботи трактористом-машиністом - 17 років 3 місяці 24 дні.

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах не може вважатись законним, оскільки трудовий стаж позивача та характер виконуваної роботи підтверджується встановленими під час розгляду справи обставинами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи (а. с. 11-12), судом встановлено, що ОСОБА_4 з 1979 року по 2005 рік працював на посаді тракториста.

Оцінивши доводи апеляційної скаргри щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.01.1979 по 18.11.1980 та з 11.12.1982 по 31.12.1986, оскільки у первинних документах зазначено прізвище ОСОБА_5, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В матеріалах справи міститься архівна довідка № 76 від 07 грудня 2016 року (а. с. 18-21), видана трудовим архівом Віньковецького району, про трудовий стаж та заробітну плату ОСОБА_5 у колгоспі "Україна" с. Дашківці, Віньковецького району, Хмельницької області за періоди роботи з 1978 по 1980 роки та з 1983 по 1987 роки.

Крім того, у вказаній вище архівній довідці зазначено, що ОСОБА_4 працював у колгоспі "Україна" с. Дашківці, Віньковецького району, Хмельницької області з 1987 року по 2005 рік.

Згідно з п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо ім'я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім'ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Позивач в адміністративному позові просить зобов'язати Віньковецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області зарахувати трудовий стаж, зазначений в його трудовій книжці та архівній довідці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому, під час дослідження копії трудової книжки позивача та архівної довідки № 76 від 07 грудня 2016 року колегія суддів встановила, що записи про період роботи з 01.01.1979 по 18.11.1980 та з 11.12.1982 по 31.12.1986 містять розбіжності, а саме: у трудовій книжці зазначено прізвище "Свинобой", а у архівній довідці "Зозуля".

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.01.1979 по 18.11.1980 та з 11.12.1982 по 31.12.1986.

Так, встановлення факту роботи особи на певних посадах в певні періоди здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Обставини, щодо яких Законом визначений спеціальний порядок їх встановлення, не можуть встановлюватись в порядку адміністративного судочинства в межах розгляду окремої справи.

При цьому, колегія суддів не заперечує права позивача на зарахування йому трудового стажу, зазначеного в трудовій книжці та архівній довідці, однак, встановлення цих обставин повинно здійснюватись в межах чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача період навчання у професійно-технічному навчальному закладі з 01 вересня 1977 року по 25 липня 1980 року та період проходження строкової військової служби з 19 листопада 1980 року по 10 грудня 1982 року.

Статтею 38 ЗУ "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі та час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців та, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

З урахуванням наведеного, оскільки факт роботи позивача в періоди з 01.01.1979 по 18.11.1980 та з 11.12.1982 по 31.12.1986 не встановлений в порядку та у спосіб, визначених чинним законодавством України, отже відсутні підстави для зарахування періодів навчання у професійно-технічному навчальному закладі та проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На підставі вищевикладеного, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію за віком відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03.01.2017.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Віньковецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області задовольнити повністю.

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Віньковецьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7