Справа № 242/1568/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року справа № 242/1568/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Васильєвої І.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року в адміністративній справі №242/2519/17 за позовом ОСОБА_3 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача №1414 від 17.03.2017 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов'язати пенсійний орган повторно розглянути його заяву від 10.03.2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст..14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до загального та пільгового страхового стажу періоди його роботи з 01.02.2007 року по 16.06.2010 року в ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 року по 18.06.2014 року в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 року по 31.01.2017 рорку та з 01.02.2017 року по 06.03.2017 року на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

В обґрунтування зазначив, що звернувся до УПФУ в м. Селидове Донецької області з заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на відсутність 25-річного стажу в підземних умовах.

Пенсійний орган не зарахував спірні періоди до страхового та пільгового стажу позивача в зв'язку з недійсністю довідки підприємства, відсутністю відомостей про сплату підприємством страхових внесків, відсутністю відомостей про нараховану заробітну плату.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії УПФУ в м. Селидове Донецької області щодо не включення до загального та пільгового страхового стажу позиивача період його роботи: з 01.02.2007 по 16.06.2010 р. у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 р. по 18.06.2014 р. у ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 р. по 31.01.2017 р. та з 01.02.2017 р. по 06.03.2017 р. на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача №503 від 10.03.2017 року та зарахувати до загального та пільгового страхового стажу періоди його роботи з 01.02.2007 по 16.06.2010 р. у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 р. по 18.06.2014 р. в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 р. по 31.01.2017 р. та з 01.02.2017 р. по 06.03.2017 р. на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що трудовою книжкою підтверджується тільки загальний стаж, а не пільговий,зарахувати спірні періоди праці позивача не має можливості, оскільки підземний стаж не підтверджено належними документами. Надані документи є недійсними, оскільки видані підприємствами, які не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території. За певний період спірного періоду не сплачені страхові внески підприємством.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_3 він:

з 01.02.2007 року прийнятий до ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на роботу учнем прохідника з повним робочим днем на підземних роботах та 17.07.2007 року переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, 16.06.2010 року звільнений за власним бажанням;

29.11.2010 року прийнятий до ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» тимчасово на 1 місяць прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, 29.12.2010 року зарахований до штату управління прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, 18.06.2014 року звільнений за власним бажанням;

09.07.2014 року прийнятий до ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці №2. (а.с.9-15)

Довідкою про заробітну плату №218 від 20.04.2017 підтверджується, що за періоди роботи на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» ОСОБА_3 щомісяця нараховувалась заробітна плата, на всі виплати нараховані страхові внески. (а.с.19)

10 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в м. Селидове з заявою №503 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням УПФУ в м.Селидове №1414 від 17 березня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи 25 років в підземних умовах.

Відповідачем до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.02.2007 року по 16.06.2010 року ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 року по 18.06.2014 року ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», оскільки зазначені підприємства не перереєструвалися на підконтрольній українській владі території,

з 01.03.2016 року по 31.01.2017 року та з 01.02.2017 року по 06.03.2017 року на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до ПФУ та через відсутність суми нарахованої заробітної плати.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

На підставі ч.1 ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а робітники провідних професій, зокрема, гірники очисного забою за умови зайнятості на цих роботах не менше 20 років .

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів праці позивача в зв'язку з відсутністю уточнюючих довідок, оскільки наявний трудовий стажу позивача повний робочий день під землею підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірні періоди часу учнем прохідника підземним, прохідником підземним з повним робочим днем під землею, які підтверджують, що професія та посада, на якій працював позивач відповідає Списку №1, відповідач неправомірно відмовив зарахувати в пільговий стаж позивача періоди його роботи з 01.02.2007 року по 16.06.2010 року в ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 29.11.2010 року по 18.06.2014 року в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.03.2016 року по 31.01.2017 року та з 01.02.2017 року по 06.03.2017 року на ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

З огляду на зазначене судова колегія не приймає доводи апелянта, що пільговий стаж роботи позивача за спірний період не підтверджений належними документами.

На підставі п.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вбачається з з довідки ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» №218 від 20 квітня 2016 року, єдиний внесок за період з 09.07.2014 року по теперішній час перерахований до Пенсійного Фонду України в повному обсязі, в тому числі і внески, утримані із заробітної плати позивача.

Страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обовязок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

За таких обставин колегія суддів не приймає доводи апелянта, що певний період стаж позивача не може бути зарахований через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на призначення пенсії.

Пенсійний орган уточнюючі довідки не прийняв до уваги, посилаючись на те, що вони видані підприємствами, які розташовані на території, що тимчасово не контролюється українською владою.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

На підставі викладеного судова колегія погоджується з судом першої інстанції, який прийняв у якості доказів уточнюючі довідки.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що довідки належним чином засвідчені підписами посадових осіб підприємств та печатками із зазначенням коду ЄДРПОУ, відомості, які засвідчені в довідці повністю узгоджуються із відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача.

При цьому в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірні періоди часу повний робочий день під землею на посадах, які відповідають Списку №1.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неправомірність дій пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, зобов'язавши відповідача включити до пільгового та страхового стажу позивача певні періоди його праці на підземних роботах.

Проте постанова суду першої інстанції підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Як вбачається з позову (а.с.2-3) позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1414 від 17.03.2017 року.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Самі по собі дії пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії при наявності рішення про таку відмову не тягнуть за собою правових наслідків для позивача.

Оскільки саме рішення №1414 від 17.03.2017 року породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», висновки цього рішення є обов`язковими для позивача, тому судова колегія вважає, що рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову необхідно змінити з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.201 КАС України.

Керуючись ст. ст.11, 195, 197, 198, 200, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року в адміністративній справі №242/2519/17 - задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року в адміністративній справі №242/2519/17 - змінити.

Доповнити постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року в адміністративній справі №242/2519/17 абзацом наступного змісту «Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області №1414 від 17.03.2017 року про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії».

В іншій частині постанову Селидівського міського суду Донецької області від 25 травня 2017 року в адміністративній справі №242/2519/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді І.А. Васильєва

Л.В. Ястребова