Справа № 359/886/17
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/158/17
Справа №359/886/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 червня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі - Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними дій органів соціального захисту населення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Бориспільської міської ради Київської області з заявою, якою просив нарахувати та виплатити йому невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі 4730 гривень. Проте, листом від 11 жовтня 2016 року УСЗН Бориспільської міської ради Київської області відмовило позивачу у виплаті невиплаченої частини одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій надається допомога до 5 травня у розмірі 920 гривень. Дану вказівку на постанову Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 позивач вважає протиправною, оскільки норми даної постанови звужують обсяг прав та пільг учасників бойових дій, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тому ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо виплати йому разової допомоги до 5 травня у розмірі меншому, ніж передбачено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік, а також зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації вчинити дії щодо донарахування та виплати йому недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше проведених виплат.

У судове засідання сторони не з'явились. Про час та місце розгляду адміністративної справи повідомлені у встановленому порядку. ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Вернигора Р.В. направив до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, якими просив відмовити у задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2016 році, в тому числі виплата такої допомоги ОСОБА_1, була здійснена у розмірі 920 гривень, що відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Крім цього, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації як розпорядник коштів нижчого рівня забезпечив через органи соціального захисту населення виплату щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни у розмірах визначених вказаною постановою Кабінету Міністрів України. В матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які посилання позивача про звернення його до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, а також посилання на відмову Департаменту у вчиненні дій щодо донарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. До того ж представник відповідача звернув увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовною вимогою про донарахування та виплату зазначеної допомоги у 2015 році. Оскільки, про зарахований розмір щорічної разової допомоги у 2015 році позивач повинен був дізнатися 10 вересня 2015 року, тоді як з адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 02 лютого 2017 року. Враховуючи вказані доводи представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача УСЗН Бориспільської міської ради Даниленко Л.В. також надав до суду письмові заперечення проти позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що УСЗН Бориспільської міської ради Київської області не заперечується право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році. Однак, ч.7 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» передбачено щорічно до 5 травня учасникам бойових дій нараховувати разову грошову допомогу в розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. На виконання вимог зазначених законів Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №141 від 02 березня 2016 року «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги». Згідно цієї постанови грошова допомога до 5 травня у 2016 році виплачується у розмірі 920 гривень. Тому УСЗН Бориспільської міської ради Київської області правомірно було призначено та виплачено позивачу у 2016 році допомогу до 5 травня у розмірі 920 гривень.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що про відмову у виплаті разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5650 гривень ОСОБА_1 стало відомо 11 жовтня 2016 року, коли він отримав лист УСЗН Бориспільської міської ради Київської області №5-6963 від 11 жовтня 2016 року.

Оскільки до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся 02 лютого 2017 року, відповідно до реєстраційного штампу Бориспільського міськрайонного суду на позовній заяві (а.с.1). Таким чином, ОСОБА_1 не порушено строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

В той же час, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо донарахування та виплати йому щорічної разової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, за 2015 рік, залишено без розгляду.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого на ім'я позивача (а.с.6).

У 2016 році ОСОБА_1 було виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 гривень. Вказана обставина підтверджується випискою по картковому рахунку, відкритому на ім'я позивача у АТ «Ощадбанк» (а.с.24-25).

Позивач вважає, що йому не в повному обсязі виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня. Оскільки, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком з 01 травня 2016 року становить 1130 гривень. Виходячи з цього, розмір вказаної грошової допомоги, що підлягав виплаті ОСОБА_1 має становити 5650 гривень.

У зв'язку з цим, позивач звернувся з заявою до УСЗН Бориспільської міської ради Київської області, якою просив нарахувати та виплатити йому невиплачену частину одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі 4730 гривень.

Листом №5-6963 від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 4730 гривень та роз'яснено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 учасникам бойових дій надається допомога до 5 травня у розмірі 920 гривень (а.с.22).

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст.46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст.21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, згідно з ст.22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

В силу вимог п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків - 920 гривень.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивач отримав щорічну одноразову допомогу до 5 травня у розмірі 920 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920 гривень відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Тому судом не встановлено підстав для визнання неправомірними дій УСЗН Бориспільської міської ради Київської області та покладення зобов'язання здійснити дії щодо донарахування та виплати відповідної щорічної разової грошової допомоги.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 19 лютого 2016 року у справі №К/800/4176/16 (№753/13867/15-а).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення пред'явленого адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ч.2 ст.19, ст.46, ч.2 ст.95 Конституції України, ч.1 ст.158, ч.1-ч.3 ст.160, ст.161, ч.3 ст.162, ст.163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними дій органів соціального захисту населення та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський