Справа № 344/5545/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/7036/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бедрій Х.П.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року у справі № 344/5545/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі Позивач, ОСОБА_2М.) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі Відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 57 від 13.03.2017 р., згідно якого утримуються кошти з пенсії в розмірі 20%, та зобов'язання повернути кошти в розмірі 1134,69 грн., що відраховані з пенсії згідно вказаного рішення.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 13.03.2017 року № 57 про стягнення з ОСОБА_2 сум пенсії, виплачених надміру.

Зобов'язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1134, 69 грн., що відраховані з пенсії згідно рішення Відповідача від 13.03.2017 року № 57.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що 07.11.2015 набрав чинності ОСОБА_3 України «Про Національну поліцію» і норми пункту 3 Прикінцевих положень зазначеного вище Закону на працюючих пенсіонерів, зокрема працівників Національної поліції в період їх роботи з 07.11.2015 по 28.12.2015 та з 01.01.2016 не поширюється та не встановлюється правонаступництва для працівників МВС України.

Порядок виплати пенсії передбачений пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у 2016 році залишений незмінний, а тому Позивач не мав права на виплату пенсії в період з 07.11.2015 по 28.12.2015 та 01.01.2016. Відтак, Позивачем зайво отримано кошти в сумі 14515 грн. 11 коп., а постільки він добровільно відмовився їх повернути, то за своїм рішенням від 13.03.2017 № 57 Відповідач стягує з нього 20% розміру пенсії.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що з квітня місяця 2014 року Позивач отримує пенсію, призначену за вислугу років, як пенсіонеру МВС України у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (посвідчення серії ААІ № 818423, видане 06.10.2016 Пенсійним фондом України).

У 2016 році виплату пенсії Позивачу було призупинено, як працюючому пенсіонеру, а в 2017 році відновлено у зв'язку із зміною діючого законодавства України.

Отримавши в квітні місяці 2017 року пенсію в меншому розмірі, ніж в попередні місяці, Позивач 07 квітня 2017 року звернувся до Відповідача про надання інформації про підстави зменшення розміру пенсійного нарахування та його виплату.

11 квітня 2017 року за № 270/ С-15 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надано відповідь про те, що виплату Позивачу пенсії, як працюючому пенсіонеру на посаді державного службовця мало бути призупинено за період з 07.11.2015 по 28.12.2015 та з 01.01.2016, у відповідності до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі ОСОБА_3 № 213-VIII). Оскільки даний законодавчий акт передбачав, що обмеження виплат пенсій протягом особливого періоду не застосовується до пенсій, що призначені працюючим пенсіонерам в тому числі і МВС України, ГУ ПФУ України в Івано-Франківській області продовжувало виплачувати пенсію Позивачу у зазначений період. Водночас, 07.11.2015 набрав чинності ОСОБА_3 України «Про Національну поліцію». Норми пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII на працюючих в системі Національної поліції пенсіонерів, в період їх роботи з 07.11.2015 по 28.12.2015 та з 01.01.2016 не поширюється та не встановлюється правонаступництва для працівників МВС України. У звязку з цим ОСОБА_2 зайво отримано кошти в сумі 14515 грн. 11 коп., а оскільки він добровільно відмовився їх повернути, то на підставі Рішення Відповідача від 13.03.2017 № 57 стягується з нього 20% розміру пенсії.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

У розглядуваній адміністративній справі Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, і на якого у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування правомірності своїх рішень та дій, не надано належних доказів, які б підтверджували зловживання з боку позивача або подання останнім недостовірних даних при призначенні та отриманні ним пенсії.

Таким чином, оскільки Відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення від 13.03.2017 року № 57 про утримання з Позивача надміру виплачених сум пенсій, оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання в тому, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року у справі № 344/5545/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_3

Повний текст складено 29.06.2017