Справа № 303/1504/17-а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6668/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.

суддів: Іщук Л.П., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в березні 2017 року звернувся з позовом в суд до Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та просив визнати протиправними дії Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови в призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди із зарахуванням до стажу роботи судді половини строку навчання у Харківському юридичному інституті та строк військової служби. Зобовязати Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у Харківському юридичному інституті (1 рік 11 місяців) та строк військової служби (2 роки 4 дні). Зобовязати Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області нарахувати та виплачувати з 23.12.2016 року щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди і нарахувати та виплатити недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилаючись на чинне законодавство та законодавство, що діяло на момент призначення його на посаду судді, Конституцію України, рішення Конституційного Суду України, вважає дії відповідача щодо не врахування до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у Харківському юридичному інституті (1 рік 11 місяців) та строк військової служби (2 роки 4 дні), а відтак і відмову виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від заробітної плати судді протиправними і такими, що порушують його конституційне право на отримання відповідного грошового утримання.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року у справі №303/1504/17а адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Мукачівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року у справі №303/1504/17а та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт виходить з тих мотивів, що норма Закону України «Про судоустрій та статус суддів», що діяла на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, не передбачала зарахування до стажу роботи на посаді судді період проходження військової служби та строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Сторони по справі в судове засідання не зявились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, періоду військової служби та половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, що вплинуло на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Судом першої інстанції досліджено, що з 20.10.2010 року позивачу, з урахуванням стажу на посаді судді, періоду проходження військової служби - 2 роки 4 дні та половину терміну навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців відповідно до Закону України «Про статус суддів» 15 грудня 1992 року N2862-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», Апеляційним судом Закарпатської області було призначено щомісячне грошове утримання судді у розмірі 80%.

Статтями 21, 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006р. Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.).

З матеріалів справи вбачається, що під час дії пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» N2453-VI від 07.07.2010 року, позивач вже набув право на відставку, оскільки його стаж, розрахований з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» складав більше 20 років.

При цьому, відповідно до пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача щодо неврахування до стажу часу служби в армії та навчання в університеті, оскільки позивач набув право та отримував грошове утримання судді у 2010 році та його стаж на посаді суді вже було розраховано з урахуванням періоду проходження військової служби та половини терміну навчання у вищому навчальному закладі.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року у справі №303/1504/17а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 30.06.2017 року