Справа № 473/1141/17
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1141/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" червня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства Внутрішніх Справ України про визнання протиправною відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

13.04.2017 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства Внутрішніх Справ України (далі - відповідач) про

- визнання протиправною відмову викладену у листі від 09.02.2017 року щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги згідно висновку УМВС України в Миколаївській області у розмірі 225375 грн. (200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, визначеному ч. 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» у редакції Закону України «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» № 208-ІІІ від 13 лютого 2015 року),

- зобов'язання Міністерство Внутрішніх Справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постановою Миколаївського окружного суду від 28.03.2016 року Управління МВС України в Миколаївській області зобов'язане надіслати відповідачу висновок про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, і такий висновок був надісланий.

Посилаючись на те що відповідач необґрунтовано відмовив в призначенні, проведенні виплати одноразової грошової допомоги з посиланням на п. 4 вказаного Порядку, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 04.04.1994 року по 30.09.2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Під час виконання службових обов'язків 07.01.2007 року позивач отримав травму голови, що підтверджується актом про нещасний випадок (у тому числі травма) № 1 від 12.12.2012 року.

Висновком Вознесенської МСЕК від 12.10.2012 року позивачу встановлено III групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та визначено 60% втрати працездатності. На підставі постанови військово-лікарської комісії №73 від 26.12.2012 року Вознесенська МСЕК 08.01.2013 року внесла зміни до цього висновку щодо причини інвалідності, вказавши що нею є травма, отримана під час виконання службових обов'язків, пов'язана з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, боротьбі зі злочинністю.

В силу ч.1 ст.22 Закону України «Про міліцію» держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Відповідно до ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно статті 23 Закону України «Про міліцію», Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (надалі по тексту - Порядок №707).

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №707, позивачу було проведено виплату одноразової грошової допомоги за ІІІ групу інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в ОВС у розмірі - 18225,00 грн.(а.с.4)

Частиною 1 Порядку №707 вказано, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми (абз.2).

14.10.2013 року у зв'язку з закінченням терміну встановлення інвалідності позивачу ОСОБА_1 Вознесенською МСЕК підтверджена ІІІ група інвалідності терміном на два роки, причиною інвалідності зазначено: травма отримана під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, боротьбі зі злочинністю.

У зв'язку з погіршенням стану здоров'я 27.05.2015 року достроково до закінчення терміну встановлення інвалідності ОСОБА_1 встановлено Вознесенською МСЕК ІІ групу інвалідності строком на два роки, причиною інвалідності зазначено: травма отримана під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, боротьбі зі злочинністю (а. с. 1).

19.05.2017 року Вознесенською МСЕК підтверджена наявність у ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності строком на три роки, причиною інвалідності зазначено: травма отримана під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, боротьбі зі злочинністю.

Зміна інвалідності ОСОБА_1 із ІІІ на ІІ групу відбулася після набрання чинності Законом України від 13.02.2015 року № 208-УІІІ «Про внесення змін до ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Згідно ст.23 Закону України «Про міліцію», Кабінет Міністрів України постановою №850 від 21.10.2015 року затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (набрав чинності 31.10.2015 року).

Відповідно до п.п.2 п.2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 п.3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, судом встановлено, що Вознесенською МСЕК було проведено повторний огляд позивача та встановлено ІІ групу інвалідності в період понад два роки від первинного огляду.

Постановою Миколаївського окружного суду від 28.03.2016 року(а.с.7-10) Управління МВС України в Миколаївській області зобов'язане надіслати відповідачу висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, і такий висновок був надісланий.

Відмова Міністерства Внутрішніх Справ України (ДФОП) викладена у листі від 09.02.2017 року щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно висновку УМВС України в Миколаївській області у розмірі 225375 грн. (а.с. 11-12) і обґрунтована обставинами, які визначають відсутність права у позивача на отримання грошової винагороди у більшому розмірі - перевищення часового бар'єру, а саме: 2 років з дня встановлення первинного факту інвалідності (первинно інвалідність ІІІ групи, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ встановлено у 2012 році).

Проте, суд звертає увагу на те, що Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку №850.

Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Тож, суд вважає, що з 27.05.2015 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що така відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.14 Порядку №850 від 21.10.2015 року, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

-учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

-учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння;

-навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

-подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Жодна із таких підстав не може бути причиною у відмові позивачу в нарахуванні та отриманні одноразової грошової допомоги, оскільки відповідачем не надані відповідні докази.

Відповідач внаслідок помилкового трактування змісту положень Порядку №850 від 21.10.2015 року порушив право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Так, п.3 Порядку №850 від 21.10.2015 року встановлює підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги:

- загибель (смерть) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків;

- установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

-часткова втрата працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків.

Суд зауважує, що зазначені підстави визначені як самостійні та надають право на отримання одноразової грошової допомоги при настанні хоча б однієї з них.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з установленням працівникові міліції інвалідності не обмежено у часі, підпунктом 2 пункту 3 Порядку не встановлено конкретних строків, які повинні пройти між захворюванням, нещасним випадком, який стався під час проходження служби, та встановленням інвалідності, вирішальним є лише наявність причинно-наслідкового зв'язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

Судом з'ясовано, що первинна інвалідність (ІІІ група) позивача настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, є пов'язаною з виконанням службових обов'язків з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, при цьому дана обставина перевірена; інвалідність позивача ІІ групи (встановлена 27.05.2015 року) є наслідком первинної інвалідності, де причина її встановлення та ж сама. Тобто, відбулось встановлення позивачу вищої групи інвалідності (погіршення стану здоров'я).

Таким чином, при первинному установленні працівникові міліції інвалідності, зв'язок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 від 21.10.2015 року.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача -МВС України, вчинені у вигляді письмової відмови, оформленої листом №15/2-336 від 09.02.2017 року у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з втратою працездатності є протиправними.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідач - МВС України діяв не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, в свою чергу, ним не доведено протилежного, тому його дії, вчинені у формі відмови щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу є протиправними.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо відмови Міністерства внутрішніх справ України, вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом №15/2-336 від 09.02.2017 року, призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 27.05.2015 року, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду виготовлена в повному обсязі 30.06.2017року.

Суддя Старжинська О.Є.