Справа № 813/4576/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5306/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електротранс» до Личаківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач- ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «Електротранс» звернулося в суд з позовом до відповідача - Личаківської ОДПІ, в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення № 8 від 06 жовтня 2016 року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму 86464,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Личаківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області № 8 від 06 жовтня 2016 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «Союз-Торг-2005» не мають реального характеру. Апелянт звертає увагу на те, що контрагент позивача фактично не займався фінансово-господарською діяльністю, а проводив транзитні операції, спрямовані на здійснення господарських операцій, пов'язаних з отриманням (наданням) податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, і були лише документовані на папері з метою отримання податкових вигод. Такий висновок податкового органу ґрунтується на тому, що в ході проведення аналізу підсистеми АС «Податковий блок» «АС Перегляд результатів співставлення» «Архів електронної звітності» не підтверджено факт отримання ТОВ «Союз-Торг-2005» товарів (послуг) від його контрагентів - постачальників. Апелянт звертає увагу на те, що ТОВ «СП «Електронтранс» не надано до перевірки товарно-транспортні накладні з відмітками про місце навантаження та розвантаження ТМЦ, актів прийому-передачі товарів, сертифікати якості (відповідності); журнал реєстрації доручень на отримання товарів, документи складського обліку чи інші документи, які б підтверджували факт отримання і зберігання товару. До перевірки представлено видаткові накладні, в яких відсутні такі обовязкові реквізити: посади, прізвища осіб, які отримували товар, не зазначено реквізити довіреностей. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представники відповідача (апелянта) ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 07 по 13 вересня 2016 року Личаківська ОДПІ провела позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «СП «Електронтранс» з питань достовірності відображення в податкових деклараціях по податку на додану вартість за період 01 вересня 2015 року по 14 грудня 2015 року проведених взаєморозрахунків з ТОВ «Союз-Торг-2005», якою встановлено порушення п.186.1 ст.186, п.198.1, п. 198.2, п.198.3 п.198.6. ст.198 ПК України, а саме: завищено податковий кредит у вересні 2015 року на суму 148,30 грн., жовтні 2015 року - на суму 18739,40 грн., листопаді 2015 року - на суму 67576,30 грн., що призвело до завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 Декларації) на суму 86464,00 грн.

За результатами цієї перевірки складено Акт № № 258/13-06-14-08/37965405 від 26 вересня 2016 року.

06 жовтня 2016 року на підставі вказаного акта перевірки Личаківська ОДПІ прийняла податкове повідомлення рішення № 8, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму 86464,00 грн.

Позивач скористався правом досудового врегулювання цього податкового спору, за наслідками адміністративного оскарження скарга ТОВ «СП «Електронтранс» залишена без задоволення, а спірне податкове повідомлення рішення без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом обставин, які б свідчили про фактичне нездійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини, укладені з контрагентом, не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Висновки податкового органу про завищення податкового кредиту за результатами таких господарських операцій є безпідставними та необґрунтованими. Позивачем для перевірки представлено податковому органу ряд документів, які є належним підтвердженням реальності операцій між позивачем та контрагентом, а також свідчать про належне документування їх здійснення і вказують на коректність обчислення та сплати податків і зборів по таких операціях. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі помилкових висновків Личаківської ОДПІ про порушення ТОВ «СП «Електронтранс» податкового законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, який підлягав перевірці, ТОВ «СП «Електронтранс» уклало з ТОВ «Союз-Торг-2005» договір на придбання запчастин.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач надав податкові накладні: № 34 від 29 вересня 2015 року, № 17 від 01 жовтня 2015 року, № 55 від 30 жовтня 2015 року, № 13 від 05 листопада 2015 року, № 19 від 06 листопада 2015 року, № 22 від 06 листопада 2015 року, № 21 від 06 листопада 2015 року, № 20 від 06 листопада 2015 року, № 36 від 13 листопада 2015 року, № 37 від 13 листопада 2015 року.

Суми ПДВ за цими податковими накладними включено до податкового кредиту, що відображено в податкових деклараціях з ПДВ за вересень-листопад 2015 року.

ТОВ СП «Електронтранс» отримано від ТОВ «Союз-Торг-2005» товари на загальну суму 485805,60 грн., у т. ч. ПДВ 80967,60 грн. згідно з видатковими накладними: №СТ-00217 від 29 вересня 2015 року, №СТ-000185 від 01 вересня 2015 року, №СТ-000184 від 01 вересня 2015 року, №СТ-000222 від 01 жовтня 2015 року, №СТ-000236 від 13 жовтня 2015 року, №СТ-000262 від 30 жовтня 2015 року, №СТ-000263 від 30 жовтня 2015 року, №СТ-000295 від 17 листопада 2015 року, №СТ-000296 від 17 листопада 2015 року, №СТ-000293 від 17 листопада 2015 року, №СТ-000294 від 17 листопада 2015 року, №СТ-000279 від 05 листопада 2015 року, №СТ-000347 від 16 грудня 2015 року, №СТ-000346 від 16 грудня 2015 року, №СТ-000345 від 16 грудня 2015 року, №СТ-000344 від 16 грудня 2015 року, №СТ-000361 від 22 грудня 2015 року.

Товар за цими видатковими накладними отримано працівником ТОВ СП «Електронтранс» - інженером-технологом відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_4

Позивач належним чином відобразив у бухгалтерському обліку вказану господарську операцію, а саме: в обліку Дт 202 «Товар на складі» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

Розрахунки проведено у безготівковій формі, зокрема, ТОВ «СП «Електронтранс» перераховано ТОВ «Союз-Торг-2005»: 83241,96 грн. згідно з платіжним дорученням № 5020 від 05 серпня 2015 року, призначення платежу: оплата за кронштейни, ручки інш. по рах.-факт.СТ-0000264, рах.-факт.СТ-0000265 від 04 серпня 2015, у т. ч. ПДВ 13873,66 грн.; 110568,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 5100 від 21 серпня 2015 року, призначення платежу: оплата за сидіння, підлокітники по рах.-факт.СТ-0000279 від 13 серпня 2015 року, у т. ч. ПДВ - 18428.00 грн.; 110568,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 5442 від 13 жовтня 2015 року, призначення платежу: оплата за сидіння, підлокітники по рах.-факт.СТ-0000279 від 13 серпня 2015 року, у т. ч. ПДВ - 18428,00 грн.; 2961,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 5819 від 06 листопада 2016 року, призначення платежу - оплата за комплектацію по рах.-факт.СТ-0000412 від 05 листопада 2015 року, у т. ч. ПДВ - 493,50 грн., 5914,80 грн. згідно з платіжним дорученням №5820 від 06 листопада 2015 року, призначення платежу: оплата за комплектацію по рах.-факт.СТ-0000414 від 05 листопада 2015 року, у т. ч. ПДВ - 985.80 грн.; 15913,20 грн. згідно з платіжним дорученням №5818 від 06 листопада 2015 року, призначення платежу: оплата за комплектацію по рах.-факт.СТ-0000413 від 05 листопада 2015 року, у т. ч. ПДВ 2652,20 грн., 17342,88 грн. згідно з платіжним дорученням №5817 від 06 листопада 2015 року призначення платежу: оплата за комплектацію по рах.-факт.СТ-0000415 від 05 листопада 2015 року, у т. ч. ПДВ 2890,48 грн.; 114246,60 грн. згідно з платіжним дорученням №5821 від 06 листопада 2015 року, призначення платежу: оплата за комплектацію по рах.-факт.СТ-0000416 від 05 листопада 2015 року, у т. ч. ПДВ 19041,10 грн.; 210414,00 грн. згідно з платіжним дорученням №5895 від 13 листопада 2015 року, призначення платежу: оплата за сидіння, підлокітники по рах.-факт.СТ-0000422 від 11 листопада 2015 року, у т. ч. ПДВ 35069,00 грн.; 42082,80 грн. згідно з платіжним дорученням №5896 від 13 листопада 2015 року, призначення платежу: оплата за сидіння, підлокітники по рах.-факт.СТ-0000421 від 11 листопада 2015 року, у т. ч. ПДВ - 7013,80 грн.

Оплату було здійснено на підставі рахунків-фактур, наданих ТОВ «Союз-Торг-2005»: № СТ-0000279 від 13 серпня 2015 року на суму 221136,00 грн., № СТ-0000335 від 29 вересня 2015 року на суму 889,80 грн.; № СТ-0000412 від 05 листопада 2015 року на суму 2961,00 грн., № СТ-0000413 від 05 листопада 2015 року на суму 15913,20 грн., № СТ-0000414 від 05 листопада 2015 року на суму 5914,80 грн., № СТ-0000415 від 05 листопада 2015 року на суму 17342,88 грн., № СТ-0000416 від 05 листопада 2015 року на суму 114246,60 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів (робіт, послуг) мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

З огляду на викладене, надані платником податків - ТОВ «СП «Електронтранс» на підтвердження правомірності формування податкового кредиту за звітний період, докази підлягають оцінці у зазначеному аспекті.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем первинні документи повністю відповідають вимогам до первинних документів, передбачених п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять вичерпні дані щодо переліку поставленого товару, наданих послуг, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій з ТОВ «Союз-Торг-2005».

Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку первинних документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам податковий орган не надав, а тому вказані документи мають статус юридично значимих.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що контрагент позивача - ТОВ «Союз-Торг-2005» на момент здійснення господарських операцій знаходився на податковому обліку як платник ПДВ, його свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ на час здійснення господарських операцій з позивачем не було анульоване, правочини з цим суб'єктами господарювання, а також первинні бухгалтерські та податкові документи не визнані у встановленому чинним законодавством України порядку недійсними.

Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27 жовтня 2015 року № 21-1539а15 висловила правову позицію, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Матеріалами справи підтверджується, що господарські ТОВ «СП «Електронтранс» з ТОВ «Союз-Торг-2005» у період, що підлягав перевірці, мали реальний характер, належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності, спричинили реальні зміни у майновому стані сторін, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача по КВЕД: код 45.30 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, код 33.17 ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів, а тому ТОВ «СП «Електронтранс» правомірно визначено розмір сум, що підлягають включенню у податковий кредит за звітний період.

Щодо покликань апелянта на відсутність ділової мети у спірних господарських операціях, а саме: відсутність використання у власній господарській діяльності, то колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що товари, отримані від ТОВ «Союз-Торг-2005», використані для господарської діяльності ТОВ СП «Електронтранс», що відображено у відомості по партіях товарів на складах та стверджується накладними на переміщення та накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів: № ЕТ000000050 від 30 вересня 2015 року, № ЕТ000000051 від 30 вересня 2015 року, № ЕТ000000052 від 30 вересня 2015 року, № ЕТ000000053 від 30 вересня 2015 року, № ЕТ000000065 від 28 жовтня 2015 року; № ЕТ000000066 від 28 жовтня 2015 року, № ЕТ000000068 від 30 жовтня 2015 року, № ЕТ000000069 від 30 жовтня 2015 року, № ЕТ000000089 від 30 листопада 2015 року, № ЕТ000000091 від 30 листопада 2015 року, № ЕТ000000092 від 30 листопада 2015 року, № ЕТ000000093 від 30 листопада 2015 року, № ЕТ000000094 від 30 листопада 2015 року, № ЕТ000000095 від 30 листопада 2015 року, № ЕТ000000097 від 17 грудня 2015 року, № ЕТ000000098 від 17 грудня 2015 року, № ЕТ000000120 від 25 грудня 2015 року, № ЕТ000000011 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000012 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000013 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000014 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000015 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000016 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000017 від 17 січня 2016 року, № ЕТ0000000І8 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000019 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000020 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000021 від 17 січня 2016 року, № ЕТ000000058 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000059 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000060 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000061 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000062 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000063 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000064 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000065 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000066 від 12 березня 2016 року, № ЕТ000000067 від 12 березня 2016 року.

Необхідність використання комплектуючих, придбаних у ТОВ «СОЮЗ-Торг-2005», для виробництва транспортних засобів ТОВ СП «Електронтранс» підтверджується конструкторською документацією ТОВ СП «Електронтранс», зокрема, специфікаціями до креслення № А18101-6830011 Сидіння одномісне праве, № А18101-6840015 Сидіння двомісне ліве, № Т5Ь64-5000145 Установка дверцят п'ятої секції, № А18101-5113026 Люк мотовідсіку, № Т19101 -6100001 Двері пасажирські ліві, № А18101-8100001 Установка системи опалення, № ТІ 9101 -8200010 Установка поручнів, № А18501-5713001 Установка аварійно-вентиляційних люків, № А18101-5000021-10 Установка арматури дверцят, № А18101 -5000021 Установка арматури дверцят, № ТІ 9101 -8202001 Установка гачка для одягу, № А18501-3900005 ЗІ Автобус міський великої місткості А18501. Відомість ЗІП.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час розгляду справи Личаківською ОДПІ не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Також колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на відсутність інформації про транспортування товару, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження реальності виконання операцій представив товарно-транспортні накладні, які є належним документальним підтвердженням факту здійснення поставки товару за адресою ТОВ «СП «Електронтранс» перевізником ТОВ «Транспортна компанія «САТ», що підтверджується накладними на вантаж №032011397 від 01 вересня 2015 року, № 032015724 від 17 листопада 2015 року; перевізником ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується експрес-накладними № 5525 від 29 вересня 2015 року, № 5173 від 13 жовтня 2015 року, № 2507 від 30 жовтня 2015 року, № 5166 від 05 листопада 2015 року, крім того, поставка товару здійснювалася безпосередньо постачальником ТОВ «Союз-Торг-2005».

Колегія суддів звертає увагу на те, що товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується представлені до перевірки видатковими накладними, які відповідають вимогам до первинних документів, передбачених п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять вичерпні дані щодо переліку поставленого товару.

При цьому наявність окремих недоліків в їх заповненні носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а тому не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що, оскільки в ході проведення аналізу податкової інформації, розміщеної у підсистемі АС «Податковий блок» не підтверджено отримання ТОВ «Союз-Торг-2005» факт товарів (послуг) від його контрагентів - постачальників, то контрагент позивача фактично не займався фінансово-господарською діяльністю, а проводив транзитні операції з метою штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, виходячи з наступного.

Чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Колегія суддів при вирішенні цієї справи виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин у економічній сфері, сутність якої полягає у тому, що дії платника податків, пов'язані з веденням господарської діяльності, економічно виправдані, а відомості, що містяться в його податковій та бухгалтерській та кадровій звітності, - є достовірними, якщо податковий орган не доведе, що такі відомості не відповідають дійсності. При цьому, обов'язок доведення таких фактів покладається на податковий орган у спосіб проведення перевірки та оформлення її результатів шляхом складення акту, який є носієм доказової інформації та повинен містити усі відомості про виявлені порушення законодавства.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, Личаківською ОДПІ не доведено факт порушення ТОВ «СП «Електронтранс» вимог чинного податкового законодавства при формуванні податкового кредиту за звітний період.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № 8 від 06 жовтня 2016 року прийняте неправомірно та підлягає скасуванню.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі № 813/4576/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлено 06 липня 2017 року.