Справа № 802/837/17-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 червня 2017 р. Справа № 802/837/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

представника відповідача: Бабія Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства "Бершадський відгодівельний комплекс"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького адміністративного суду звернулось приватне підприємство "Бершадський відгодівельний комплекс" (далі - ПП "Бершадський відгодівельний комплекс", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач), в якому просить суд визнати неправомірними дії посадових осіб ГУ ДФС у Вінницькій області щодо проведення планової виїзної документальної перевірки та заборонити посадовим особам відповідача використовувати акт перевірки № 396/1401/37908640 від 13.05.2017 в своїй діяльності щодо визначення розміру грошових зобов'язань та штрафних санкцій ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій посадових осіб ГУ ДФС у Вінницькій області щодо проведення перевірки ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" та необґрунтованістю висновків акта за результатами такої перевірки.

Так, позивач зазначає, що в супереч положенням ПК України ГУ ДФС у Вінницькій області не дотримано необхідні умови для проведення планової документальної перевірки платника податків, а саме наказ про проведення перевірки виданий, незважаючи на відсутність такої перевірки у плані-графіку проведення перевірок, не вручено у визначені законом строків наказ та повідомлення про проведення перевірки.

Крім того, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних дій, позивач посилається на норми ст. 2 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", яким до 31.12.2017 встановлений мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

В судове засідання, призначене на 27.06.2017, представник позивача не прибув, натомість 27.06.2017 від нього на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суть заперечень сторони відповідача зводиться до того, що ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" включено до плану-графіку проведення документальних перевірок на 4 квартал 2016 року по області. При цьому, як стверджує представник відповідача, додаткового включення у план-графік даного підприємства не потребує, оскільки заходи щодо проведення даної перевірки розпочались, а вразі недопущення або іншого навмисного затягування проведення перевірки законодавцем передбачено міру дисциплінування платників податків шляхом накладення арешту на майно платників податків та зупинення видаткових операцій, що й було зроблено контролюючим органом.

У спростування позиції позивача щодо порушення строків повідомлення про проведення перевірки та як наслідок відсутність права на проведення перевірки, представник ГУ ДФС у Вінницькій області зазначає, що позивача проінформовано про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 14.11.2016 №1946/10/02-32-14-04, яке направлено поштою з повідомленням про вручення і вручено підприємству 23.11.2016; копію наказу на проведення перевірки № 548 від 10.04.2017 вручено особисто директору 11.04.2017.

Крім того, як зазначив представник відповідача, однією із підстав виходу на проведення перевірки стало повідомлення ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" від 29.03.2017 за № 28 про те що воно не заперечує проти проведення планової виїзної документальної перевірки діяльності підприємства та забезпечить допуск осіб, уповноважених на проведення перевірки до її проведення.

Заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд встановив таке.

14.11.2016 начальник ГУ ДФС у Вінницькій області прийняв наказ № 697 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП "Бершадський відгодівельний комплекс", яким з 28.11.2016 призначено документальну планову виїзну перевірку тривалістю 10 робочих днів своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати передбачених законодавством податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 по 30.09.2016, та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 05.08.2012 по 30.09.2016.

На підставі вказаного наказу 14.11.2016 сформовано повідомлення № 1946/10/02-32-14-04, яким ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" повідомлено про те, що з 28.11.2016 щодо нього буде проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач оскаржив його до суду. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі № 802/2018/16-а відмовлено в задоволені адміністративного позову повністю. Зазначене рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

17.03.2017 ГУ ДФС у Вінницькій області прийняло рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ПП "Бершадський відгодівельний комплекс".

Крім того, 17.03.2017 ГУ ДФС у Вінницькій області звернулося до суду із поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках ПП "Бершадський відгодівельний комплекс", яке задоволено постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.03.2017 у справі № 802/442/17-а. Зазначене рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

29.03.2017 ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" листом за № 28 повідомив ГУ ДФС у Вінницькій області про те, що воно не заперечує проти проведення планової виїзної документальної перевірки діяльності підприємства та забезпечить допуск осіб уповноважених на проведення перевірки до її проведення.

З результатом отриманого повідомлення ГУ ДФС у Вінницькій області видало наказ від 10.04.2017 № 548 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПП "Бершадський відгодівельний комплекс".

На підставі вказаного наказу ГУ ДФС у Вінницькій області у період з 11.04.2017 по 04.05.2017 провело документальну планову виїзну перевірку ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, за результатами якої складений акт від 13.05.2016 № 396/1401/37908640.

Вважаючи дії посадових осіб ГУ ДФС у Вінницькій області щодо проведення планової виїзної документальної перевірки протиправними, а висновки акта перевірки №396/1401/37908640 від 13.05.2017 такими, що суперечить вимогам чинного законодавства України, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку оскаржуваним діям відповідача, суд виходив з такого.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки".

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Приписи п. 77.1 ст. 77 ПК України визначають, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Пунктом 77.2 ст. 77 ПК України передбачено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Зі змісту наведених норм вбачається, що документальна виїзна планова перевірка платника податків можлива за умови включення останнього до плану-графіка проведення перевірок та прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу оформленого наказом рішення про проведення такої перевірки.

Формування плану-графіка документальних планових перевірок відбувається відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524 "Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків" (далі - Порядок № 524).

Крім того, під час відбору платників до плану-графіку перевірок враховуються певні законодавчі обмеження щодо проведення перевірок, зокрема встановлені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VІІІ.

План-графік документальних виїзних перевірок відповідно до положень Податкового кодексу України - це перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний період календарного року. До плану - графіка відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, а також невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДФС.

Згідно з пунктом 4 розділу 1 Порядку № 524 до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ ПК України.

Необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів визначення податкового зобов'язання платника податків, а також періоду діяльності платника, який не було охоплено перевіркою, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу у частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб, та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Аналізуючи вказані норми податкового законодавства, суд зазначає, що платник податків включається до плану графіку проведення перевірок залежно від ступеня ризику в діяльності такого платника податків.

Відповідно до п. 5 Порядку № 524 план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Під час судового розгляду справи, представником відповідача надано суду Витяг з Плану-графіку проведення документальних перевірок на 4 квартал 2016 року по області до якого включено ПП "Бершадський відгодівельний комплекс". Фактично перевірка позивача у 4 кварталі 2016 року фактично не відбулася у зв'язку з не допуском контролюючих органів до її проведення та оскарженням наказу про її проведення.

Поряд із цим чинним законодавством не передбачено обов'язку органу фіскальної служби вносити зміни у плани-графіки проведення планових перевірок, якщо такі перевірки не відбулися у зв'язку з не допуском платника податків до їх проведення. А відтак суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що наказ про проведення перевірки виданий, незважаючи на відсутність такої перевірки у плані-графіку проведення перевірок.

Оскільки терміни проведення перевірки, визначені в наказі ГУ ДФС у Тернопільській області від 14.11.2016 № 697 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки" ПП "Бершадський відгодівельний комплекс", ГУ ДФС у Вінницькій області з метою проведення перевірки, правомірність якої підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили виданий наказ від 10.04.2017 №548 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки".

Норми пункту 77.4 статті 77 ПК України не передбачають обов'язку контролюючого органу щодо повторного надсилання платнику податків повідомлення про проведення планової документальної перевірки після усунення причин, через які своєчасно не було розпочато вищенаведену перевірку.

А відтак суд вважає, що позивача проінформовано про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 14.11.2016 №1946/10/02-32-14-04, яке направлено поштою з повідомленням про вручення і вручено підприємству 23.11.2016; копію наказу на проведення перевірки № 548 від 10.04.2017 вручено особисто директору 11.04.2017.

Суд також враховує, що 29.03.2017 ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" листом за № 28 повідомило ГУ ДФС у Вінницькій області про те, що воно не заперечує проти проведення планової виїзної документальної перевірки діяльності підприємства та забезпечить допуск осіб уповноважених на проведення перевірки до її проведення, що й було здійснено.

Щодо посилань позивача про встановлення мораторію на проведення документальних перевірок до 31.12.2017, то суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" до 31 грудня 2017 року встановлено мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Разом з тим, згідно зі ст. 6 вказаного Закону дія останнього не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, та його територіальними органами.

З урахуванням наведеного посилання ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" на встановлення мораторію відповідно до Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на проведення органами ДФС України планових перевірок є помилковим.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що контролюючий орган під час проведення виїзної документальної перевірки позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Визначаючись щодо позовних вимог про заборону посадовим особам відповідача використовувати акт перевірки №396/1401/37908640 від 13.05.2017 в своїй діяльності щодо визначення розміру грошових зобов'язань та штрафних санкцій ПП "Бершадський відгодівельний комплекс" як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства України, суд зазначає, що вони не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Згідно із статтею 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому ПК України.

Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів, як встановлено статтею 71 ПК України, - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до положень ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, зокрема, що надійшла за наслідками податкового контролю.

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Складений за результатами проведеної перевірки акт є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватись контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платнику податків грошових зобов'язань. Акт перевірки складається посадовими особами контролюючого органу, позаяк це є їх службовою діяльністю на виконання посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни, та не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів.

При цьому, висновки акта перевірки не є остаточними, оскільки платник податків вправі надати свої зауваження до відповідного акта, які можуть в подальшому бути враховані податковим органом під час вирішення питання про здійснення нарахування грошових зобов'язань за результатами перевірки.

Наявність акта перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків, що зумовлює відсутність порушень у реалізації охоронюваних законом інтересів особи, оскільки в такому разі правомірне притягнення особи до набуття певних благ не обмежується.

Окрім того, як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 відповідно до умов статті 15.Ь Статуту Ради Європи, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Враховуючи наведене, суд дійшов виноску про відсутність правових підстав для заборони посадовим особам відповідача використовувати акт перевірки №396/1401/37908640 від 13.05.2017 в своїй діяльності щодо визначення розміру грошових зобов'язань та штрафних санкцій ПП "Бершадський відгодівельний комплекс".

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії відповідають вимогам, наведеним у статті 2 КАС України, а тому поданий адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович