Справа № 812/242/15
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Київ К/800/14476/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Борисенко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 у справі №812/242/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 06.07.2015, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та часткове скасування податкової вимоги задоволено. Визнано протиправною і скасовано податкову вимогу від 07.11.2014 № 2163-25 Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області в частині визначення грошових зобов'язань за земельний податок з юридичних осіб у сумі 6962,98грн. та орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 3640,50грн., а всього на загальну суму 10603,48грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області 24.05.2016 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 30.05.2016 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, пунктів 30.1, 30.9 статті 30, підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14, пункту 287.3 статті 287, статей 269, 270 Податкового кодексу України, статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків пункт 49.1 статті 49 Податкового кодексу України.

Статтею 285 Податкового кодексу України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно договору оренди землі від 15.09.2009, укладеного на підставі рішення Лисичанської міської ради № 1034 від 27.05.2009 між Лисичанською міською радою та ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання», останнє є орендарем земельної ділянки загальною площею 1,1116 га, на якій розташовано ПС 110 кВ та опори ПЛ 110кВ, які належать орендарю.

Також ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» є користувачем земельних ділянок по місту Новодружевськ та місту Привілля, що підтверджено витягами про нормативну грошову оцінку вказаних земельних ділянок.

ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області як платник окремих податків, зокрема, земельного податку.

У січні 2014 року позивачем подано до ДПІ в м. Лисичанську податкові декларації з плати за землю (земельний податок, орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), у яких самостійно визначено щомісячну суму земельного податку та орендної плати, зі сплатою до 30 числа, що настає за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, а саме:

- декларацію з земельного податку за 2014 рік по м. Лисичанську із визначенням податкового зобов'язання за вересень 2014 року у сумі 6469,06грн. зі строком сплати до 30.10.2014;

- декларацію з земельного податку за 2014 рік по м. Привілля із визначенням податкового зобов'язання за вересень 2014 року у сумі 183,61грн. зі строком сплати до 30.10.2014;

- декларацію з земельного податку за 2014 рік по м. Новодружеськ із визначенням податкового зобов'язання за вересень 2014 року у сумі 342,39грн. зі строком сплати до 30.10.2014;

- декларацію з орендної плати за 2014 рік по м. Лисичанську із визначенням податкового зобов'язання за вересень 2014 року у сумі 3640,50грн. зі строком сплати до 30.10.2014.

Судами попередніх інстанцій перевірені надані позивачем платіжні доручення на підтвердження сплати податкових зобов'язань за вказаними деклараціями та встановлено, що позивачем податкові зобов'язання виконувались своєчасно та в повному обсязі за період з січня по серпень 2014 року та з жовтня по грудень 2014 року.

Відповідно до пункту 59.1статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

У зв'язку з невиконанням позивачем податкових зобов'язань за вересень 2014 року податковий орган дійшов висновку, що станом на 06.11.2014 у ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» виник податковий борг з земельного податку розмірі 6962,98грн (6438,07 + 341,30 + 183,61) та з орендної плати за землю у сумі 3640,50грн, у зв'язку з чим надіслав податкову вимогу № 2163-25 від 07.11.2014 на суму 10937,52грн, яка складається з земельного податку з юридичних осіб 6962,98грн, з орендної плати за землю з юридичних осіб 3640,50грн та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 334,04грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про протиправність податкової вимоги, з огляду на те, що Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Статтею 6 зазначеного Закону встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно з частиною третьою статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною п'ятою статті 11 Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у тому числі міста Лисичанськ (Лисичанська міська рада): м. Новодружеськ (Новодружеська міська рада); м. Привілля (Привільська міська рада).

Позивачем надані також сертифікати Торгово-промислової палати України (висновки) про форс-мажорні обставини, які виникли для ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів, у тому числі і у спірний період. (№ 691 від 30.09.2014, № 692 від 30.09.2014, № 898 від 15.10.2014, № 1593 від 14.11.2014).

Судова колегія вважає за правильне погодитись з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на те, що виникнення податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб у сумі 6962,98грн та з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 3640,50грн відповідачем пов'язувалось з несплатою позивачем самостійно узгоджених податкових зобов'язань по строку сплати до 30.10.2014.

Тобто, податковий борг за вказаними зобов'язаннями виникає у позивача 31.10.2014.

30.10.2014 набрало чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, отже, станом на 31.10.2014 обов'язок позивача сплатити податкові зобов'язання з земельного податку та з орендної плати за землю за вересень 2014 року було зупинено.

Крім того, настання обставин непереборної сили (форс-мажор) для позивача, що об'єктивно вплинуло на зміст прав і обов'язків товариства та можливість їх виконання, підтверджено сертифікатами Торгово-промислової палати.

Відтак, колегія суддів вважає, що у податкового органу були відсутні правові підстави для обліку зазначених сум як податкового боргу та направлення позивачу податкової вимоги.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.07.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 у справі №812/242/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І.Бившева

__________________ І.В.Борисенко