Справа № 814/960/17
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

26 червня 2017 року Справа № 814/960/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання Западнюк К.А.,

представника позивача: Клапатюк Г.В.,

представника відповідача: Долини Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛО-Н», пр-т Незалежності, 26, кв. 44, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002; пр-т Незалежності, 22, оф. 16, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002
до відповідачаУправління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003
провизнання протиправною та скасування постанови від 06.04.2017р.,
в с т а н о в и в:

Позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛО-Н», звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Миколаївській області (далі - відповідач, Управління) про накладення штрафу від 06.04.2017 року № 30-КП.

В судовому засіданні представник позивача порушення, виявлені під час перевірки, визнав частково, погодившись, що у період з червня 2016 року по січень 2017 року не нараховувалась та не проводилась виплата індексації на заробітну плату. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що посадових осіб ТОВ «АПОЛЛО-Н» невчасно запросили на засідання по розгляду питання про притягнення позивача до відповідальності, не надали можливості висловити свою позицію. Крім того, у січні 2017 року заробітну плату працівникам було підвищено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувана постанова винесена на підставі діючого законодавства, є законною та обґрунтованою, отже скасуванню не підлягає.

В судовому засіданні представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 09.03.2017 року по 13.03.2017 року спеціалістами Управління проведено перевірку додержання ТОВ «АПОЛЛО-Н» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 13.03.2017 року № 14-05-079/0019 (далі - акт перевірки).

Під час перевірки виявлено порушення позивачем за ст. 95 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 33 Закону України «Про оплату праці», а саме: на підприємстві ТОВ «АПОЛЛО - Н» дев'ятьом працівникам не нараховується та не виплачується індексація на заробітну плату.

Відповідно до ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Виходячи з наведеного, можна зробити висновок, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Зазначене підтверджується, зокрема, листом Мінсоцполітики України від 03.10.2014 року № 219/10/136-14 «Про індексацію заробітної плати» де вказано, що індексація є державною соціальною гарантією, що надається населенню з метою підтримки купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

Отже, враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9- рп/2013), передбаченою статтею 33 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати, що також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року №5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. Як складова належної працівникові заробітної плати індексація спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Таким чином, проведення індексації заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачено ст. 95 Кодексу законів про працю України. А тому індексація заробітної плати є мінімальною державною гарантією в оплаті праці, за недотримання якої юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за . кожного працівника щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи викладене, керуючись підпунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, уповноваженою посадовою особою Управління накладено на ТОВ «АПОЛЛО-Н» штраф у розмірі 32 000 грн., про що винесено постанову від 06.04.2017 року № 30-КП.

Згідно п. 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок), уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Згідно п. 4 Порядку, справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно з п. 5 Положення у разі надходження від суб'єкта господарювання, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений, але не більше ніж на 10 днів. Позивач до Управління Держпраці з заявою про відкладення розгляду справи та надання часу для підготовки щодо надання додаткових доказів не звертався.

Позивач зазначає, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду справи. Повідомлення про розгляд 06.04.2017 року справи про накладення штрафу було направлено Управлінням позивачу 03.04.2017, тобто за 3 дні до розгляду справи, а не за 5, у зв'язку з чим позивач через несвоєчасне повідомлення про розгляд справи був позбавлений можливості звернутися за правовою допомогою.

Суд зазначені доводи до уваги не бере, оскільки сам факт порушення трудового законодавства, за яке позивача було притягнуто до відповідальності, дійсно мало місце та визнається позивачем. В судовому засіданні будь-яких доказів позивач не надав, на питання суду не зміг пояснити, якими доказами він міг би довести свою позицію під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності.

Доводи позивача про те, що у січні 2017 року заробітну плату працівникам було підвищено не мають значення для розгляду даної справи, оскільки позивача притягнуто до відповідальності за відсутність індексації заробітної плати за період з червня 2016 року по грудень 2016 року.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не доведено суду протиправність оскаржуваної постанови. Натомість відповідачем надано усі необхідні докази в підтвердження законності та обґрунтованості постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.04.2017 року № 30-КП.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.С. Князєв

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 03 липня 2017 року.