Справа № 377/461/17
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/461/17

Провадження №2-а/377/51/17

04 липня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання дій протиправними, -

УСТАНОВИВ :

13 червня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача з вимогами: визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті йому пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати провести перерахунок і виплату пенсії у такому розмірі, з 1 червня 2017 року.

Позов обґрунтовував тим, що він належить до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і має відповідне посвідчення категорії 2. З 21.012011 р. перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі та отримує пенсію за віком. 25 травня 2017 року він звернувся до УПФУ в м. Славутичі із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж роботи 20 років. УПФУ в м. Славутичі відмовило у перерахунку пенсії і відмову він вважає неправомірною.

Ухвалою від 14 червня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі відповідно до статті 183-2 КАС України.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, де просив призначити справу до розгляду у звичайному порядку з викликом сторін і відмовити у задоволенні адміністративного позову, мотивуючи їх тим, що позивач перебуває на обліку з 21.01.2011 р. і отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 25 травня 2017 року позивач звернувся із заявою про перерахунок понаднормативного стажу згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У цьому випадку розміри пенсії визначаються відповідно до ст. 27 і 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п. 2 ст. 28 вказаного Закону передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як 1 відсоток розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї статті. Норма ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», коли за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком визначається відповідно до раніше діючого законодавства, а інша частина за нормами цього Закону. Позивач фактично не обирав умови пенсійного забезпечення, які встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки в заяві від 25.05.2017 р. не зазначено про перехід на пенсію за спеціальним законом, а лише міститься вимога про перерахунок призначеної пенсії за загальним законом. Крім того, на сьогоднішній день при здійсненні розрахунку розміру пенсії у відповідній формулі не застосовується така величина, як процент заробітку, а також у пенсійному законодавстві не визначено поняття заробітку та механізм розрахунку пенсії з урахуванням вказаної величини. Тому немає правових підстав для здійснення позивачеві перерахунку понаднормативного стажу згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Підстави для такого висновку у суду відсутні, оскільки позивачем повідомлено суду достатньо обставин для вирішення справи, а з заперечень відповідача не вбачається неможливості ухвалення законного рішення без виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем надано суду оригінал пенсійної справи позивача і наявних матеріалів справи достатньо для зясування необхідних обставин та прийняття законного судового рішення.

Виходячи з цього, підстав для задоволення клопотання відповідача та призначення справи до розгляду за загальними правилами КАС України немає.

Оцінивши повідомлені сторонами відомості та дослідивши матеріали пенсійної справи позивача, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів цієї справи та пенсійної справи ОСОБА_1 № 109936 судом встановлено, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року категорії 2 згідно посвідчення серії А № 283843, виданого 20.08.1998 р..

З 21 січня 2011 року позивачеві призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і він перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі Київської області.

Листом від 07.06.2017 р. № 51/К-03 у відповідь на звернення позивача від 25.05.2017 р. відповідач відмовив у перерахунку пенсії і повідомив, що розмір пенсії обчислений відповідно до ст. 27 і 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Він має більше 10 років стажу роботи в зоні відчуження. Його загальний трудовий стаж становить 35 років 11 місяців і 8 днів, який зарахований по 31.12.2016 р.. Коефіцієнт стажу розрахований згідно формули: 35 + 10 х 12 + 11 = 551 місяць; 551 : 12 : 100 х 1,35 = 0,61988. Пунктом 1 статті 28 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до п. 2 ст. 28 вказаного Закону передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як 1 відсоток розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї статті. Згідно статті 42 вказаного Закону з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють чи провадять діяльність, повязану з отриманням доходу, що є базою нарахування ЄСВ). Отже станом на 01.06.2017 р. в розрахунку його пенсії доплата за понаднормативний стаж за 10 років становить 107,40 грн. (з розрахунку мінімального розміру пенсії за віком 1074 грн.). Норма ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», коли за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком визначається відповідно до раніше діючого законодавства, а інша частина за нормами цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимального розміру пенсії 168 грн.. Тому правових підстав для визначення йому доплати за понаднормативний стаж в іншому порядку, ніж передбачений ст. 28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», немає.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязати діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-XII) або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Таким чином, зазначеній категорії громадян надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є Закон України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним законом, яким є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів пенсійної справи позивача зясовано, що він обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, передбаченого спеціальним Законом № 796-XII.

Цим Законом визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії потерпілим від Чорнобильської катастрофи надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»:

-учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження незалежно від кількості днів у 1986 році 10 років.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 (чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на 3 роки понад передбачений цієї статтею.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Як зясовано судом з матеріалів пенсійної справи позивача пенсія йому була призначена після досягнення віку 50 років із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році на 10 років.

Тобто він обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом № 796-XII.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85% заробітку.

У звязку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений у частині 2 статті 56 Закону № 796-XII.

Аналіз цієї норми спеціального Закону свідчить про те, що вона визначає особливі умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 загального Закону № 1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 спеціального Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цією частиною стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія із застосуванням положень Закону № 796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

У звязку з цим положення абз. 2 ч. 1 ст. 28 загального Закону № 1058-IV у такому випадку не застосовуються.

Така правова позиція була викладена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07), від 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15), від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16).

Згідно положень ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Згідно п.п. 1.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730, управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.п. 1.2. Положення управління у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства соціальної політики України, дорученнями Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та наказами регіональних управлінь.

Згідно п. 3 п.п. 2.1. Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина четверта цієї статті забороняє відмову в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (частина перша).

За правилами статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2).

Відмову у перерахунку пенсії позивача відповідач мотивував тим, що йому призначена і виплачується пенсія відповідно до норм Закону № 1058-IV, які він обрав, розмір пенсії за віком розраховано відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, тому перерахунок пенсії може проводитися лише за нормами цього Закону, а положення частини 2 статті 56 Закону № 796-XII застосуванню не підлягають. Крім того, на сьогоднішній день при здійсненні розрахунку розміру пенсії у відповідній формулі не застосовується така величина, як процент заробітку, а також у пенсійному законодавстві не визначено поняття заробітку та механізм розрахунку пенсії з урахуванням вказаної величини.

Таке тлумачення відповідачем норм законодавства, які регулюють спірні відносини, є помилковим, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні правових норм.

Посилання на відсутність у пенсійному законодавстві визначення поняття заробітку та механізму розрахунку доплати за понаднормативний стаж відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII не може бути підставою для відмови у вирішенні справи та задоволенні позову.

Таким чином відмова відповідача у перерахунку позивачеві пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII була незаконною і суперечила принципу верховенства права, наслідком чого було обмеження права позивача на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру.

Виходячи з викладеного, адміністративний позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 4-6, 17-20, 160-163, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати його провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 1 червня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Суддя А. С. Орел