Справа № 338/341/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7053/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І.,Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Палагіцького Володимира Степановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ДПП лейтенанта поліції Палагіцького В. С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив постанову відповідача серії АР № 782465 від 15.03.2017 в справі про адміністративне правопорушення скасувати як незаконну.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2017 позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову серії АР № 782465 від 15.03.2017 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за порушення частини 1 статті 122 КУпАП.

Постанову суду першої інстанції в інтересах відповідача оскаржив Департамент патрульної поліції Національної поліції України, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачу в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України був виявлений відповідачем, який з дотриманням вимог закону прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. Порушення ПДР було безпосередньо виявлено відповідачем і підтверджено під час опитування позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій надано суду першої інстанції відеозапис з нагрудного відеореєстратора, де зафіксовано пояснення позивача щодо вчиненого правопорушення.

Оскільки клопотань від осіб, які беруть участь у справі та належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, тому суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

В справі встановлено, що 15.03.2017 інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ДПП лейтенантом поліції Палагіцьким В. С. прийнято постанову серії АР № 782465 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 грн.

Винесення постанови мотивовано тим, що 15.03.2017 о 15 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Вовчинецька - Січових Стрільців, здійснив стоянку транспортного засобу, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 15.10 ПДР.

Задовольняючи позов , суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, не доведено належними доказами, тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за статтею 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Аналізуючи зміст частини 5 статті 258 КУпАП, положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, в тому числі за порушення статті 122 КУпАП, не складається. Тому висновки суду першої інстанції щодо необхідності складення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Зі справи видно, що 15.03.2017 близько 15 год. 05 хв. позивач ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу на перехресті вулиць Вовчинецька - Січових Стрільців, чим порушив підпункт «а» пункту 15.10 ПДР, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка).

Відповідно до підпункту «а» пункту 15.10 ПДР стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 15.9 ПДР зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно пункту 15.4 ПДР транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення було відібрано пояснення від позивача щодо вчиненого ним порушення (зупинка транспортного засобу на проїзній частині у два ряди, стоянка транспортного засобу на перехресті), що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, який долучений до матеріалів справи.

Як видно з відеозапису з нагрудного відеореєстратора, ОСОБА_1 не спростовував та не заперечував факту зупинки власного транспортного засобу на проїзній частині у два ряди та стоянки транспортного засобу на перехресті, пояснюючи свої дії вимушеною необхідністю та короткотривалістю стоянки, а також тим, що ним не було створено перешкод для руху інших транспортних засобів.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Згідно з статтею 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 782465 від 15.03.2017 відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідач виконав вимоги частини 2 статті 71 КАС України та довів правомірність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, долучив до матеріалів справи належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення позивачем правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, без належної оцінки доказів, що призвело до неправильного її вирішення, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 197, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року у справі № 338/341/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський