Справа № 214/6437/16-а(2а/214/47/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2017 року справа № 214/6437/16-а(2а/214/47/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 24 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_1 Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності, -

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_1, в якому просив скасувати постанову серії АР №068520 від 11.10.2016 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, накладене на ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходило.

Дана адміністративна справа розглянута відповідно до приписів ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 068520 від 11.10.2016 року, прийнятою інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 до гр. ОСОБА_2, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.4). Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 11.10.2016 року о 01 год. 25 хв. в м. Кривому Розі по вул. Едуарда Фукса, ОСОБА_2 керуючи автомобілем TOYOTA SOLARA, д.н.з. АЕ 3412ЕС рухався по крайній лівій смузі немаючи наміру здійснити поворот (розворот), в той час коли праві такі смуги були не зайняті, чим порушив п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції вказав на відсутність доказів вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає обставинам справи, а також не узгоджується з наявними у справі доказами.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 1ст. 80 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

В свою чергу апелянтом до суду апеляційної інстанції в якості доказу правомірності прийняття спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності наданий відеозапис події 11 жовтня 2016 року з портативного відеореєстратора, який використовується на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

За приписами частини 2 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 КАС України принцип презумпції винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на докази.

Досліджуючи обставини події, колегія суддів зазначає, що відеозапис містить відеоінформацію про те, що автомобіль позивача 11 жовтня 2016 року о 01:25 год. рухався по крайній лівій смузі без наміру здійснити поворот (розворот) в той час коли три праві смуги були не зайняті.

Слід зазначити, що відповідачем у повному обсязі були розяснені позивачу права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що зазначений відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення рух у крайній лівій смузі, минаючи декілька перехресть, тобто без наміру здійснити поворот (розворот), він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як вже зазначалось, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Пункт 11.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року визначає розташування транспортних засобів на дорозі, зокрема, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, обїзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до п.11.5 Правил дорожнього руху визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

В даному випадку позивач, рухаючись в лівій смузі за наявності вільних правих смуг, здійснив поворот праворуч, перетнувши декілька перехресть. Таким чином, доводи позивача, щодо відсутності у Правилах дорожнього руху вимог щодо відстані, яка має бути дотримана перед здійсненням повороту (развороту) у разі руху у крайній лівій смузі, є безпідставними, оскільки здійснено розворот/поворот ліворуч, останнім не було.

Тобто дані доводи не спростовують висновку патрульної поліції щодо вчинення позивачем порушення п. 11.2, 11.5 ПДР України.

Відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - застосування штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.) або 50 штрафних балів.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, а його висновки не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до приписів статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні адміністративного позову слід відмовити за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 197, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 24 лютого 2017 року по справі № 214/6437/16-а(2а/214/47/17) - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай