Справа № 818/850/17
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 р. Справа № 818/850/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелети С.М.

за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Дахно В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Сумській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, 3-тя особа начальник Головного управління національної поліції в Сумській області про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2017р. представник позивача ОСОБА_3 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Сумській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, 3-тя особа начальник Головного управління національної поліції в Сумській області про скасування п. 1 наказу №218 від 13.03.2015р., №95о/с від 26.03.2015р. про звільнення із органів внутрішніх справ, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Разом із вимогами представником позивача заявлено клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Своє клопотання мотивує тим, що в період з 01.03.2015р. по 12.05.2017р. позивач знаходився під вартою, а тому був позбавлений об'єктивної можливості скористатися правом звернення до суду. Така можливість виникла у позивача після зміни запобіжного заходу 12.05.2017р. Також в судовому засіданні представник позивача зазначив, що ОСОБА_3 свого представника уповноважував виключно на дії, пов'язані із розглядом кримінального провадження, а не бути представником у адміністративних справах. Крім того, зазначав, що трудова книжка не була видана позивачу, а знаходиться на даний час у відповідача.

В судовому засіданні представником відповідачів заявлено клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку із тим, що позивачу з 2015р. було відомо про його звільнення, видано під підпис копії спірного наказу, позивачу було видано трудову книжку. Крім того, звертав увагу на те, що у позивача був представник, а тому знаходження під вартою жодним чином не позбавляло його права на звернення до суду із відповідними вимогами.

Розглянувши подані документи, суд вважає за необхідне залишити зазначений адміністративний позов без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1 та абз.1 ч. 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Для дослідження питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, необхідним є встановлення періоду винесення відповідачем оскаржуваного рішення та коли про таке стало відомо або мало бути відомо позивачу.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні в справі «Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року та рішенні в справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» від 22 жовтня 1996 року, справа "Z та інші проти Сполученого королівства" від 10 травня 2001 року Європейським Судом з прав людини вказано на те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у п. 35 рішення від 12.03.2009 (справа Плахтєєв та Плахтєєва проти України) зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія А, № 18, сс. 17- 18, пп. 35- 36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову та інше.

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Враховуючи те, що національним законодавством України встановлені певні обмеження, зокрема, щодо строку звернення до адміністративного суду, про що позивачу та його представнику мало бути відомо, а також те, що у цій справі судом встановлено обізнаність позивача про порушення його прав ще з 08.05.2015р. - часу повідомлення такого про прийняття оскаржуваного наказу №95о/с від 26.03.2015р. про його звільнення, що підтверджується власноручно заповненої та підписаної розписки в отриманні такого наказу.

Так, матеріалами справи, зокрема розпискою про отримання трудової книжки, підтверджується, що ОСОБА_3 підписався про факт отримання від відповідача 08.05.2015р. трудової книжки, військового квитка та виписки із наказу №95о/с від 26.03.2015р. в зв'язку із звільненням із органів внутрішніх справ(а.с.15).

Крім того, слід зазначити, що в подальшому і представником позивача - особою, яка надавала правову допомогу, було в липні 2015р. додатково отримано і наказ №218 від 13.03.2015р. на її запит про надання копій документів про звільнення ОСОБА_3 , про що зазначається в адміністративному позові.

До суду адміністративний позов представником позивача подано лише 12.06.2017р., що підтверджується відміткою суду на позові.

Посилання представника позивача про те, що на даний час трудова книжка зберігається у відповідача не впливає на той факт, що станом на 08.05.2015р. позивачу було відомо про факт його звільнення із займаної посади і не є доказом неможливості звернення до суду із відповідними вимогами в строк, передбачений чинним законодавством.

Матеріалами справи спростовуються посилання представника позивача на те, що ОСОБА_3 уповноважував свого адвоката бути представником виключно у кримінальному провадженні, а тому позбавлений був можливості звернення до суду в зв'язку із відсутністю представника. Такі повноваження реалізовувалися представником позивача, про що свідчить факт направлення відповідного запиту та отримання у відповідача в липні 2015 року копії спірного наказу від 13.03.2015р. №218.

Згідно договору про надання правових послуг адвоката, укладеного 18.06.2015р. ОСОБА_3 уповноважив адвоката Солошенко Л.Є. згідно п. 1 договору бути його представником цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справах (ст.ст.56,58,59 КАС України), а згідно п.3 договору адвокат взяв на себе зобов'язання на представництво його інтересів та надання правової допомоги у справах з адміністративно-правових відносин (а.с. 49)

З системного аналізу встановлених обставин вбачається, що позивач в період з 08 травня 2015 р. (моменту, коли він дізнався про своє звільнення) по 12 травня 2017 р., за наявності з 18.06.2015р. особи, яка надавала правову допомогу ОСОБА_3, не був позбавлений можливості як особисто, так і через свого представника, оскаржити своє звільнення до суду, враховуючи звільнення від сплати судового збору за таку категорію спорів згідно законодавства. Позивач навіть з 18.06.2015р. не реалізував такого права щодо звернення до суду, при тому, що з 08.05.2015р. знав про своє звільнення із органів внутрішніх справ.

Стосовно посилання представників позивача на той факт, що позивач реалізував своє право на звернення до суду після зміни запобіжного засобу, слід зазначити, що таке право він реалізував також через представника, який діє згідно договору від 18.06.2015р. і яка звернулася до суду 12.06.2017р. в інтересах ОСОБА_3 Таким чином доказів неможливості подання позову представником позивача в період з 18.06.2015р. по 12.06.2017р. в матеріалах справи відсутні, судом не встановлено.

В даному випадку строк, що сплинув з моменту звільнення позивача до моменту звернення його за захистом порушеного права є значним, причини пропуску звернення до суду з даним позовом не є поважними, обставини щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення позивача до суду підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

Частиною другою статті 100 КАС України визначено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При вирішенні питання щодо поважності/неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовну заяву подано після закінчення строку для звернення до суду, установленого законом, докази, на які посилається представник позивача в обґрунтування свого клопотання, не підтверджують поважності пропуску строку звернення до суду, клопотання представника відповідача судом підлягає задоволенню, а позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 165, 186, КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважною - відмовити.

Клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Сумській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, 3-тя особа начальник Головного управління національної поліції в Сумській області про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги . У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.07.2017р.

Суддя С.М. Гелета