Справа № 243/3715/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року справа № 243/3715/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Ястребової Л.В, суддів Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2017 року у справі № 243/3715/17 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2017 року ОСОБА_2 (надалі позивач, ОСОБА_2В.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області (надалі відповідач) про скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради від 06 квітня 2017 року по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП і закрити адміністративну справу (а.с. 1-3).

Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради від 06 квітня 2017 року по справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП України (а.с. 26-27).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що виконавчий комітет Миколаївської міської ради будь-яких рішень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності не приймав, у звязку з чим, на його думку, відповідачем по даній справі повинна бути адміністративна комісія при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради. Крім того, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що оскільки у трудовій книжці позивача відсутній запис про те, що вона офіційно працює, а тому, її не можна вважати працівником торгівлі та не може притягуватись до відповідальності по ст. 156 КУпАП, оскільки, на його думку, трудова книжка не є доказом того, що особа не працює та звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивач могла мати декілька трудових книжок працюючи одночасно на двох різних підприємствах чи могла працювати за цивільно-правовою угодою; при цьому запис у трудовій книжці не робився (а.с. 33-34).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

16 лютого 2017 року інспектором ЮП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області, капітаном поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА 247273 відносно ОСОБА_4 за те, що остання, 16.02.2017 року о 15:45 год., працюючи продавцем магазину «Алмаз», який знаходиться за адресою: м. Миколаївка, вул.. Енергетиків, 21-а реалізувала пачку цигарок «Winston» неповнолітній особі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим порушила правила роздрібної торгівлі тютюновими виробами п. 11 Наказу МЗЕЗТУ № 503 від 03.08.1996 року, за що передбачено відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП. Із зазначеним протоком позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис на відповідному протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 6).

06 квітня 2017 року Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2017 року та матеріалів адміністративної справи винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Даною постановою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 7).

Позивач із зазначеною постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради не погодилась та звернулась до суду з позовом про скасування вказаної постанови.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач, в даному випадку, не є субєктом адміністративного правопорушення в розумінні ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки зазначеною нормою встановлено відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі, а ОСОБА_4, згідно її трудової книжки не була працівником магазину «Алмаз» у м. Миколаївка та взагалі, не була працевлаштована.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі ст. 218 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 156 КУпАП, розглядають адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначалось вище, 16.02.2017 року інспектором ЮП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА 247273, в якому зазначено, що 16.02.2017 року о 15:45 год., продавець магазину «Алмаз», який знаходиться за адресою: м. Миколаївка, вул.. Енергетиків, 21-а ОСОБА_4 реалізувала пачку цигарок «Winston» неповнолітній особі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Частиною 2 ст. 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, серед іншого, продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом цієї норми вбачається, що відповідальність за порушення вимог цієї норми несе саме працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_4 серії АР № 168816, яка наявна в матеріалах справи, остання не була працівником магазину «Алмаз» у місті Миколаївка та взагалі, ніде не працювала.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що трудова книжка не є доказом того, що особа не працює та звертає, при цьому увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач могла мати декілька трудових книжок працюючи одночасно на двох різних підприємствах чи могла працювати за цивільно-правовою угодою і запис у трудовій книжці не робився.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції зроблено запит до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про надання довідки з Держреєстру ПФУ «Індивідуальні відомості про застраховану особу» форми ОК-5 із зазначенням, чи вносились за ОСОБА_4, як за найманого працівника страхові внески у період з 01 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року (протокол про адміністративне правопорушення складено 16.02.2017 року). На вказаний запит пенсійний фонд повідомив про відсутність даних персоніфікованого обліку щодо ОСОБА_4

В ході розгляду даної справи відповідачем, на якого у даному випадку покладений обов'язок доказування, не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КупАП, а саме, відповідачем не надано жодних доказів того, що продаж цигарок «Winston» здійснено саме позивачем, відсутні пояснення ОСОБА_4В, як особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, показання свідків, матеріали фото, відео зйомки, відеозапису тощо.

За таких обставин, довід апелянта про те, що позивач могла мати декілька трудових книжок працюючи одночасно на двох різних підприємствах чи працювала за цивільно-правовою угодою і запис у трудовій книжці не робився є припущенням відповідача та спростовується матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем, під час складання спірної постанові відповідні питання в повному обсязі вирішено не було, тобто, не було встановлено, чи є ОСОБА_4 працівником магазину «Алмаз» у м. Миколаївка, а також, позивача не було своєчасно сповіщено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У звязку із вищевикладеним, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачем було винесено постанову про накладення на Позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Щодо посилання апелянта на те, що виконавчий комітет Миколаївської міської ради будь-яких рішень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності не приймав, у звязку з чим, на його думку, відповідачем по даній справі повинна бути адміністративна комісія при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 215 КУпАП, адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

Згідно п. «б» п.п. 4 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, віднесені законом до їх відання; утворення адміністративних комісій та комісій з питань боротьби зі злочинністю, спрямування їх діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач є належним відповідачем по справі, а вищезазначений довід апелянта є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку, зокрема, з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду.

Колегія суддів зазначає, що судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України, 1. підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але не розгляду вимогу позивача про закриття адміністративної справи у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області задовольнити частково.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2017 року у справі № 243/3715/17 - змінити.

Доповнити резолютивну частину постанови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2017 року у справі № 243/3715/17 абзацом третім наступного змісту: «У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Абзаци 3 та 4 резолютивної частини постанови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2017 року у справі № 243/3715/17 вважати абзацами 4 та 5 відповідно.

В іншій частині постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2017 року у справі № 243/3715/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: Л.В. Ястребова

Судді І.А. Васильєва

ОСОБА_6