Справа № 466/8043/16-а
Суддя: Луців-Шумська Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/8043/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Піцик О.В.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про скасування окремого пункту розпорядження ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 14.09.206р. звернувся в суд з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування п.1 розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 05.11.2015р. за № 631 «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож» щодо зобовязання ОСОБА_1 в місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно прибудовану веранду на фундаменті розміром 8,0 х 2,0м до квартири № 22 на вул. Шевченка, 368 у м. Львові та встановлену металеву огорожу розміром 8,0 х 4,5м.

Позовні вимоги мотивує тим, що вказану веранду він не будував. Придбав квартиру 02.12.2011р. з уже збудованою верандою. З часу придбання квартири і до моменту винесення розпорядження пройшов тривалий час, впродовж якого посадові особи відповідача не вчинили жодних дій по зясуванню дати її будівництва. Отже, неможливо встановити які законодавчі норми були чинними на час будівництва веранди і чи були порушені діючі на той час санітарні/будівельні норми. Права та інтереси інших власників квартир будинку ця добудова не порушує. Оскільки районною адміністрацією не були враховані всі істотні для даної справи обставини, неповно досліджено обставини проведення добудови веранди до квартири, власником якої він є, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення, аналогічні вказаним у позові. Наголосили не том, що веранда була прибудована попередніми власниками квартири ще до 2011р. Комунальним організаціям, що надавали послуги по утриманню житла було відомо про спірну добудову. Прав інших власників квартир будинку вона не порушує. Є підписи мешканців інших квартир будинку про те, що вони не заперечують проти такої прибудови.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просить у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що добудова веранди проведена на земельній ділянці, що не була виділена у встановленому законом порядку. Крім того, позивач не звертався з питання надання дозволу на її добудову. Оскільки спірна добудова є самочинним будівництвом, відтак районна адміністрація в межах наданих їй повноважень правомірно, з дотриманням вимог ст. 376 ЦК України прийняла рішення про демонтаж самочинного будівництва.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні службові і посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2015р. комісія ЛКП «Рясне-402» склала акт обстеження, в якому зазначила про самовільне проведення співвласником квартири №22 на вул..Шевченка,368 в м.Львові ОСОБА_2 прибудови веранди на фундаменті розміром 8,0х2,0м та влаштування металевої огорожі до добудови розміром 8,0х4,5м.

Висновком міжвідомчої комісії (прот.№29 п.7 від 27.10.2015р.) визнано необхідність демонтажу самочинно здійсненої до квартири №22 прибудову у звязку проведенням будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Дані лист ЛКП «Рясне-402» і висновок МВК стали підставою прийняття оскаржуваного розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 05.11.2015р. №631 «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож».

Шевченківська районна адміністрація у п.1 вказаного розпорядження зобовязала ОСОБА_1 в місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно прибудовану веранду на фундаменті розміром 8,0 х 2,0м до квартири № 22 на вул. Шевченка, 368 та встановлену металеву огорожу розміром 8,0 х 4,5м.

Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються.

Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК.

У відповідності до висновку будівельно-технічного дослідження від 27.05.2016р., складеного ліцензованою організацією ПП «Юридично-експертна компанія «Юрекс», конструктивне рішення виконаної прибудови до квартири № 22 у будинку № 368 на вул. Шевченка у м. Львові не суперечить вимогам державних будівельних норм. Здійснені перепланування у квартирі №22 не впливають на міцність і безпечність будинку. Для уникнення можливості пошкодження конструкцій будинку від демонтажу прибудови, конструктивне елементи якої знаходяться в доброму стані, можливо зберегти влаштовану прибудову в існуючому стані.

Заявою мешканців будинку 368 по вул. Шевченка Т. у м.Львові на адресу директора ЛКП «Рясне 402» стверджується, що такі заперечень проти прибудови до квартири №22 не мають.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить про можливість, за умови дотримання певних вимог, визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво, визнання права на нього.

Факт належності виконаних прибудов до квартири позивача до об'єктів самочинного будівництва не заперечується сторонами і підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 затверджене Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення).

Згідно з пунктом 1.1 Положення воно регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.

Відповідно до пункту 2.6 Положення на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження, протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації.

Згідно з пунктом 4 Положення фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву з відповідними додатками на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Таким чином, Положення допускає можливість збереження самочинного будівництва у випадку надання в порядку і строки, передбачені Положенням, особою, яка здійснила самочинне будівництво, документів, які підтверджують можливість експлуатації такого будівництва та визнання за даною особою права власності на нього.

У справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що самочинне будівництво було здійснено до 2011р. На той час дійсним було Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затверджене рішенням виконавчого комітету ЛМР від 04.05.2005 № 406 Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань з самовільного будівництва у м. Львові ( з наступними змінами). Це Положення надавало можливість особам, що здійснили самочинне будівництво у тримісячний термін з дня складення Акта-попередження подати за підвідомчістю у виконавчий орган міської ради за місцем знаходження самочинного будівництва документи (додаток 2) для розгляду факту самочинного будівництва і прийняття рішення.

У разі неподання порушником документів у встановлений термін у виконавчий орган приймає рішення відповідно до вимог пункту 16 за поданням уповноваженого органу, або інспекції Держархбудконтролю та за результатами розгляду самочинного будівництва міжвідомчою комісією. За результатами огляду будівництва на місці і розгляду наявних документів міжвідомча комісія при районній адміністрації або управління архітектури і містобудування у 15-денний термін дає технічний висновок про відповідність або невідповідність архітектурно-будівельним, протипожежним і санітарним (для об'єктів промисловості і інших екологічно небезпечних - екологічним) нормативним вимогам самочинного будівництва, встановлює наявність істотного відхилення від проекту, рекомендації щодо технічної можливості продовження будівництва, або експлуатації споруди, або перебудови, або знесення. При виявленні порушень в технічному висновку вказується їх зміст, конкретні пункти, параграфи, розділи державних будівельних норм і стандартів та інших нормативно-технічних документів, за якими виявлено порушення, чи суперечать вони суспільним інтересам або порушують права інших осіб, в чому.

Відповідачем не подано жодних доказів своєчасного виявлення та складання відповідно до вказаного Положення акту-попередження та про ознайомлення з ним особи, яка здійснювала самочинне будівництво. Надання достатнього часу для підготовки і подання документів для отримання висновку про можливість експлуатації самочинного будівництва.

Відповідно до частини 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що відповідачем порушено процедуру під час прийняття оскаржуваного розпорядження про демонтаж прибудов, що суттєво вплинуло на права позивача та перешкодило реалізації позивачем свого права на звернення із заявою про узаконення самочинного будівництва згідно з процедурою, визначеною Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові.

Враховуючи, що спірне розпорядження відповідача не відповідає вказаним вище критеріям, а тому є незаконним і підлягає до скасування.

За аналогічних підстав Шевченківським районним судом м.Львова при встановленні таких самих порушень, допущених відповідачем Шевченківською РА ЛМР- дане розпорядження визнано протиправним і скасовано в частині стосовно інших осіб за адміністративними позовами ОСОБА_3 (Справа № 466/8574/16-а), ОСОБА_4 (Справа 466/2727/16-а), ОСОБА_5 (Справа 466/3320/16-ц). Вказані судові рішення набрали законної сили.

При цьому відповідачем не подано доказів щодо своєчасності ознайомлення позивача з прийнятим розпорядженням, про яке позивач дізнався лише з матеріалів цивільної справи за позовом Шевченківської РА ЛМР, а відтак відповідно до вимог ст.ст. 99,100 КАС України причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом слід визнати поважними.

Вирішуючи даний спір суд приймає до уваги норму ч.1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" за якою суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt V. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звергати увагу на обставини справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 99, 159, 160, 161 КАС України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд , -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити .

Скасувати п.1 розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 05.11.2015 р. за № 631 «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож» в частині зобовязання ОСОБА_1 у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно прибудовану веранду на фундаменті розміром 8,0х2,0м до квартири №22 на вул.Шевченка, 368 та встановлену металеву огорожу розм.8,0х4,5м.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_6