Справа № 486/36/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 486/36/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Франчук О.Д.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальних питань та охорони здоров`я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності, про зобов`язання здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 05 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік, -

ВСТАНОВИВ:
12 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з адміністративним позовом до департаменту соціальних питань та охорони здоров`я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік, у розмірі встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплатити щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком , визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою від 23 лютого 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Южноукраїнський міський суд Миколаївської області відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, що призвело до ухвалення не обґрунтованого і не законного судового рішення.

Так апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на приписи Бюджетного кодексу України, оскільки аналогічна норма, але викладена у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», була визнана не конституційною Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Апелянт зазначає, що на момент виплати йому щорічної грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачала таку допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсії за віком. Також апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові цього суду від 10.02.2016 року по справі № 21-6508а15, відповідно до якою мають застосовуватись норми закону, а не норми Постанови КМУ якою значно зменшений розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня.

Департамент соціальних питань та охорони здоров`я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 05.06.2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 3).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Також суд першої інстанції встановив, що згідно довідки управління соціального захисту населення, охорони здоров`я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 29.12.2016 року позивач перебуває на обліку як ветеран війни Міністерства Оборони та у квітні 2016 року йому нарахована грошова допомога у розмірі 920 грн. (а.с. 8).

Суд першої інстанції встановив, що голова громадської організації «Воїни та ветерани АТО» листом від 11.11.2016 року звернувся до Южноукраїнського міського голови з проханням забезпечити виплату у 2016 році та переглянути виплату на 2017 рік грошової допомоги, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 9).

Зазначене звернення було залишено без задоволення листом виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 25.11.2016 року за № 14/02-34/3927, в якому також роз`яснено, що виплати учасникам бойових дій проведені з урахуванням положень чинного законодавства, а саме, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня виплачується в розмірі, який визначається Постановою КМУ № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, «Про жертви нацистських переслідувань»,і становить 920 грн. (а.с. 10-11).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зазначив, що спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Посилаючись на приписи ч. 2 ст. 19, ст. 46, ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 26 розділу VІ Прикінцеві і перехідні Положення бюджетного кодексу України (в редакції Закону № 79- VІІІ від 28.12.2014 року), суд першої інстанції дійшов висновку, що у 2016 році виплата щорічної разової допомоги до 05 травня, учасникам бойових дій, здійснювалась відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням Закону України № 79- VІІІ від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який у часі прийнятий пізніше, та який встановив, що така допомога виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції також зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи норми Закону України № 79- VІІІ від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» у встановленому законом порядку не визнані неконституційними.

Оскільки виплата позивачу у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, здійснені в розмірі 920 грн., відповідно до Постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року, яка прийнята у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та Законом України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

При цьому суд першої інстанції врахував, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Також суд першої інстанції послався і на Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012, в якому Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня. Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права, обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджено відповідним посвідченням від 05 червня 2015 року (а.с. 3).

За змістом адміністративного позову, письмових заперечень на адміністративний позов, сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_1 у 2016 році отримав щорічну грошову допомогу до 05 травня, як учасник бойових дій, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», п.п. 2 п. 1 якої встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій в розмірі 920 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції Закону України № 107-VI від 28.12.2007 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. проте ці зміни визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

Таким чином, з 22 травня 2008 року частина 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відновила свою попередню редакцію, відповідно до якої щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зазначена норма в подальшому не зазнавала змін, та у 2016 році розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, учасникам бойових дій, за нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» становить п`ять мінімальних пенсій за віком.

Проте 28 грудня 2014 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, та підпунктом 5 пункту 63 розділу 1 якого, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, окрім іншого, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

02 березня 2016 року Кабінетом Міністрів України, у межах повноважень наданих законом прийнятим у часі пізніше ніж Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», прийнята Постанова № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», п.п. 2 п. 1 якої встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій в розмірі 920 гривень.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виплати позивачу у 2016 році разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі та в порядку, визначеному чинним законодавством.

При цьому апеляційний суд зазначає про помилковість посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові цього суду від 10.02.2016 року по справі № 21-6508а15, оскільки зазначене судове рішення стосується правовідносин, яки виникли між сторонами у справі у квітні 2014 року, в той час як правовідносини у справі, яка переглядається апеляційним судом, виникли у квітні 2016 року, коли набрав чинності Закон України № 79-VІІІ від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 19, 46, 95 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець