Справа № 826/9261/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2017 року № 826/9261/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання виплатити середній заробіток

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Прокуратури Київської області про визнання протиправною бездіяльності при затримці виконання судового рішення в частині негайного поновлення її на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження прокуратури Київської області з 25.09.2015 та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць; визнання періоду з 10.03.2016 по 18.05.2016 вимушеним прогулом, що мав місце в результаті затримки виконання судового рішення; стягнення та зобов'язання виплатити на користь позивача середній заробіток за період вимушеного прогулу за час затримки виконання судового рішення з 10.03.2016 по 18.05.2016 у розмірі 12 890,69 грн.

Позов обґрунтовано тим, що судовим рішенням від 10.03.2016 по справі №826/23969/15, яке допущено до негайного виконання, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження прокуратури Київської області з 25.09.2015. Також постановлено стягнути з прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період вимушеного прогулу в розмірі 33 531,75 грн. Позивач вказує, що судове рішення від 10.03.2016 виконано Прокуратурою Київської області лише 18.05.2016, отже період з 10.03.2016 по 18.05.2016 на думку позивача є періодом вимушеним прогулом, що мав місце в результаті затримки виконання судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2016 по справі №826/23969/15 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області № 2065к від 25.09.2015 р.; визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області № 2575к від 28.12.2015 р. "Про зміну наказу № 2065к від 25.09.2015"; поновлено ОСОБА_1 на публічній службі в органах прокуратури України на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 26.09.2015 р. Також, постановлено стягнути з прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.09.2015 р. по день поновлення на роботі, за вирахуванням сум, отриманих ОСОБА_1 як допомогу на випадок безробіття. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 26.09.2015 р. та присудження виплатити їй заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2006 по справі №826/23969/15 змінено виклавши абзац п'ятий резолютивної частини судового рішення в наступній редакції «стягнути з Прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33 531,75 грн. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2016 по справі №826/23969/15 залишено без змін.

Судом встановлено, що наказом від 18.05.2016 №У340к скасовано наказ № 2575к від 28.12.2015 та поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 26.09.2015.

Відповідно до довідки від 07.06.2016 позивачу виплачено допомогу як безробітній у період з 27.10.2015 по 18.05.2016 на загальну суму 26 020,66 грн.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як визначено постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" стосовно до правил ст. 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ч.2-3 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, з набранням чинності судового рішення спірні правовідносини між позивачем та Прокуратурою Київської області щодо оплати вимушеного прогулу перейшли у виконавчу сферу.

Статтею 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №826/23969/15 в частині поновлення позивача на посаді та стягнення присудження позивачу заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивачу виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 26.09.2015 по 10.03.2016 з вирахуванням сум допомоги по безробіттю.

Стаття 236 Кодексу законів про працю України передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносин - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Суд звертає увагу, що в силу положень ст. 236 Кодексу законів про працю України, саме той орган, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, вирішує питання про здійснення виплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Як визначено постановою Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з абз 4 п. 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за передні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не працював жодного робочого дня. середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 порядку. Відповідно до п. 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

В матеріалах справи наявна довідка від 15.06.2016, відповідно до якої середньоденний заробіток позивача становить 274,27 грн., період затримки виконання судового рішення становить з 11.03.2016 по 17.05.2016, тобто 45 робочих днів, отже позивачу належить до виплати 12 342,15 грн.

При цьому, належним способом захисту прав позивача в даному випадку є саме стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, отже позов в частині, визнання протиправною бездіяльності при затримці виконання судового рішення в частині негайного поновлення її на посаді старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження прокуратури Київської області з 25.09.2015 та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць; визнання періоду з 10.03.2016 по 18.05.2016 вимушеним прогулом, що мав місце в результаті затримки виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 70-72 160-163, 122, 186 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково позов.

2. Стягнути з Прокуратури Київської області на корить ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки виконання судового рішення з 11.03.2016 по 17.05.2016 в сумі 12 342,15 грн.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда