Справа № 821/48/16
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/48/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

представника позивача - Верчук О.В.

представника відповідача Бондар І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» та Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомленні-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Брівер» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 грудня 2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 287 110 грн. (191 407 грн. за основним платежем, 95 703 грн. за штрафними санкціями).

Постановою від 09 березня 2016 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Херсонський окружний адміністративний суд частково задовольнив адміністративний позов, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 30 грудня 2015 року № на загальну суму 102 017,50 грн., в тому числі за основним платежем на суму 43 333 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 58 684,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з постановою суду ТОВ «Брівер» подало апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати оскаржену постанову, в частині якою відмовлено у задоволення позову, про скасування податкового повідомлення-рішення від 30 грудня 2015 року № за основним платежем 148 074 грн. та за штрафними санкціями - 37 018,5 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, з посиланням на обставини які зазначені в адміністративному позові.

Головне управління ДФС у Херсонській області також не погоджуючись з постановою суду подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржену постанову в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, з посиланням на обставини, які були зазначені в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не можуть бути задоволені.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

В період з 08.12.2015р. по 09.12.2015 р. ГУ ДФС у Херсонській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Брівер» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ПП «Балатон» за січень 2015р. та ТОВ «Вейсес» за червень 2015р., подальшого використання, реалізації придбаних у контрагентів-постачальників товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності, за результатами якої складений акт перевірки від 16.12.2015р. № 4/21-22-22-05/38207273.

В акті перевірки викладені висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст.44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198 та п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 191407,00 грн., у тому числі за січень 2015 р. на суму 43333,00 грн. та за червень 2015р. на суму 148074,00 грн. та відповідно занижено на вказану суму податок на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету.

На підставі акту перевірки від 16.12.2015р. № 4/21-22-22-05/38207273 ГУ ДФС у Херсонській області винесено податкове повідомлення-рішення від 30.12.2015р. №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 287 110,00 грн., в тому числі за основним платежем на суму 191 407,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 95 703,00 грн.

Суд першої інстанції правильно встановив, що висновки контролюючого органу про завищення податкового кредиту та відповідне заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, ґрунтуються на визнанні безтоварними операцій, здійснених позивачем з контрагентами-постачальниками ПП «Балатон» за січень 2015 р. та ТОВ «Вейсес» за червень 2015р., внаслідок їх документування неналежним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що унеможливлює встановлення обставин реального здійснення таких операцій, в тому числі факту постачання товару.

Враховуючи приписи п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України, ст. 1, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції, враховуючи доводи апелянтів, апеляційний суд встановив, що між ТОВ «Брівер» (Покупець) та Приватним підприємством «Балатон» (Продавець) укладений договір поставки №12/01 від 12.01.2015р., за умовами якого продавець зобов'язується постачати покупцю товар - трийодметан у кількості 130 кг. за ціною 2000,00 грн. з ПДВ за 1 кг., а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору. Товар постачається транспортом ПП «Балатон» на склад ТОВ «Брівер» за адресою: м. Херсон, вул. Декабристів, 49, розвантаження товару в пункті призначення здійснюється за рахунок покупця. Продавець зобов'язується за цим договором надати покупцю супровідні документи - накладну на товар, товарно-транспортну накладну, сертифікат відповідності. Якість товару повинна відповідати сертифікату якості заводу виробника, товар повинен бути запакований у заводську упаковку або герметично запакований продавцем, його якість та кількість перевіряється покупцем в момент отримання товару.

Відповідно до матеріалів справи, на виконання умов цього договору ПП «Балатон» видано рахунок-фактуру №СФ-0000031 від 28.01.2015р. на товар - трийодметан у кількості 130 кг. за ціною 260000,00 грн., в тому числі ПДВ 43333,33 грн., а також видаткову накладну №РН-0000022 від 28.01.2015р. та податкову накладну №20 від 28.01.2015р. на суму 260000,00 грн., в тому числі ПДВ 43333,33 грн. Якість товару вагою 130 кг. підтверджена паспортом якості №77 від 25.11.2014р., виданим виробником ПАТ «НВО «Йодобром». Також ПП «Балатон» у встановленому законом порядку зареєстровано податкову накладну №20 від 28.01.2015р.

На підтвердження факту перевезення товару за цим договором ТОВ «Брівер» надало товарно-транспортну накладну №29/01 від 29.01.2015р., відповідно до якої транспортування вантажу вагою брутто 130 кг. за накладною №РН-0000022 від 28.01.2015р. здійснено автомобільним перевізником ПП «Балатон» автомобілем Камаз, державний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_3, з пункту навантаження м. Херсон, Бериславське шосе, 10 до пункту розвантаження м. Херсон, вул. Декабристів, 49, офіс 7.

Також відповідно до матеріалів справи, товар оплачено ТОВ «Брівер» безготівковим способом відповідно до платіжних доручень №99 від 02.03.2015р. на суму 90000,00 грн., №106 від 10.03.2015р. на суму 90000,00 грн. та №115 від 13.03.2015р. на суму 80000,00 грн., а всього на суму 260000,00 грн.

Як правильно встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не спростовано податковим органом в апеляційній скарзі, у подальшому товар «трийодметан» реалізовано позивачем наступним контрагентам-покупцям:

- ТОВ «Українсько-польське спільне підприємство «ЗВК», що підтверджено договором купівлі-продажу №061015 від 06.10.2015р., видатковими накладними №1562 від 25.09.2015р. на товар у кількості 5 кг. на суму 11400,00 грн., в тому числі ПДВ 1900,00 грн.; №1486 від 11.09.2015р. на товар у кількості 5 кг. на суму 11400,00 грн., в тому числі ПДВ 1900,00 грн.; №960 від 18.06.2015р. на товар у кількості 4 кг. на суму 11800,00 грн., в тому числі ПДВ 1966,67 грн.; №751 від 27.05.2015р. на товар у кількості 2 кг. на суму 5900,00 грн., у тому числі ПДВ 983,33 грн.; податковими накладними від 25.09.2015р. №1283, від 11.09.2015р. №1211, від 18.06.2015р. №782, від 27.05.2015р. №637;

- ПП «Біофарм», що підтверджено видатковою накладною №1473 від 10.09.2015р. на товар у кількості 5 кг. на суму 10515,00 грн., в тому числі ПДВ 1752,50 грн.; податковою накладною від 10.09.2015р. №1282;

- ТОВ «Коллен», що підтверджено видатковою накладною №903 від 11.06.2015р. на товар у кількості 3 кг. на суму 6480,00 грн., в тому числі ПДВ 1080,00 грн.; податковою накладноювід 11.06.2015р. №738;

- ТОВ «Бровафарма», що підтверджено видатковою накладною №876 від 09.06.2015р. на товар у кількості 12 кг. на суму 25920,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 4320,00 грн.; податковою накладною від 09.06.2015р. №715;

- ТОВ «Основа», що підтверджено видатковими накладними №782 від 27.05.2015р. на товар у кількості 1 кг. на суму 2924,00 грн., у тому числі ПДВ 487,33 грн.; №1341 від 26.08.2015р. на товар у кількості 1 кг. на суму 2240,00 грн., в тому числі ПДВ 373,33 грн.; податковими накладними від 26.08.2015р. №1135, від 27.05.2015р. №634;

ТОВ "Хавалко і компанія", що підтверджується змістом видаткової накладної №336 від 01.04.2015р. на товар у кількості 2 кг. на суму 6460,00 грн., у тому числі ПДВ 1076,67 грн.; податкової накладної від 01.04.2015р. №333;

- ТОВ «Вітекс», що підтверджено видатковою накладною №303 від 16.03.2015р. на товар у кількості 1 кг. на суму 3200,00 грн.. у тому числі ПДВ 533,33 грн.; податковою накладною від 16.03.2015р. №237;

- ТОВ «Укрветпромпостач», що підтверджено договором купівлі-продажу №010БЛ від 23.04.2013р., видатковою накладною №231 від 06.03.2015р. на товар у кількості 10 кг. на суму 33600,00 грн.; податковою накладною від 06.03.2015р. №201.

Також, відповідно до матеріалів справи, транспортування товару покупцям здійснено перевізниками ТОВ «Ін-Тайм» та ТОВ «Нова Пошта» на підставі укладених договорів про надання послуг з організації перевезень вантажів від 02.07.2012р.№СМФ-1186, від 07.04.2014р. №50175. Транспортування товару контрагентам-покупцям підтверджено актами надання послуг, деклараціями про прийняття вантажу, експрес-накладними (т.1 а.с. 176-198, т.2 а.с. 89-111).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та це не спростовано апелянтом - контролюючим органом, що форма та зміст документів первинної бухгалтерської звітності, наданих суду на підтвердження виконання договору поставки №12/01 від 12.01.2015р., відповідають вимогам закону і свідчать про реальність операцій проведених сторонами договорів. Податкові накладні, що в силу приписів податкового закону є підставою для формування податкового кредиту, не містять недоліків форми або змісту, що зумовлюють для них втрату доказової сили в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» або виключають можливість їх використання платником при відображенні при декларуванні та (або) підтвердженні показників податкової звітності.

Надані ТОВ «Брівер» документи первинного бухгалтерського та податкового обліку (оригіналів та завірених копій) не мають дефектів форми, змісту або походження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості.

В той час, як в акті перевірки, в письмових запереченнях так і в апеляційній скарзі податковий орган заперечує реальність поставки товару, посилаючись на те, що в період з серпня 2014р. по січень 2015р. ПП «Балатон» не декларувало податкових зобов'язань з отримання (придбання) від контрагентів-постачальників товару трийодметан, а також на відсутність документів про якість товару та складських документів.

Суд першої інстанції правильно відхилив ці доводи, оскільки ТОВ «Брівер» 22.12.2015 р. разом із запереченнями на акт перевірки надав до контролюючого органу виданий виробником товару ПАТ «НВО «Йодобром» паспорт якості №77 від 25.11.2014р. на партію трийодметану у кількості 130 кг., в якому одержувачем товару зазначено ПП «Балатон» (т.2 а.с. 47-51).

Також апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції відхилив посилання контролюючого органу про відсутність декларування ПП «Балатон» у період з серпня 2014р. по січень 2015р. податкових зобов'язань з отримання (придбання) від контрагентів-постачальників товару «трийодметан», яке покладено ним в основу висновку про відсутність факту постачання цього товару по ланцюгу від вказаного контрагента позивачу, слід зазначити наступне.

При цьому апеляційна скарга податкового органу не містить заперечень щодо встановлених судом першої інстанції обставин не вжиття податковим органом передбачених податковим законодавством належних заходів щодо з'ясування обставин постачання товару «трийодметан», окрім дослідження інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Як до суду першої інстанції так і при апеляційному оскаржені постанови, апелянт - податковий орган на підтвердження свого висновку не надав жодного первинного документу отриманого на запит від ПП «Балатон». В той час як на підставі дослідження податкової інформації відповідач дійшов висновку про те, що ПП «Балатон» знаходиться за податковою адресою, на час здійснення господарських операцій з позивачем кількість працюючих робітників становила 10 осіб, тобто цей контрагент-постачальник є реально діючим суб'єктом господарювання. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції ПП «Балатон» у взаємовідносинах із позивачем виконано вимоги податкового законодавства та виписано і зареєстровано податкову накладну №20 від 28.01.2015р. на суму 260000,00 грн., в тому числі ПДВ 43333,33 грн., а також задекларовано відповідні податкові зобов'язання.

Таким чином, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, який не спростований доводами апеляційної скарги податкового органу, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, ґрунтується на припущеннях про відсутність факту придбання контрагентом-постачальником товару, який в подальшому був придбаний позивачем.

Також апеляційний суд зазначає, що формування суб'єктом господарювання податкового кредиту та валових витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних). Чинне законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції відхиляє доводи податкового органу щодо відсутності складських документів та висновків про недоліки товарно-транспортної накладної №29/01 від 29.01.2015р., оскільки сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що всі суми податкового кредиту у спірних правовідносинах між позивачем та ПП «Балатон» підтверджені відповідною податковою накладною, та належним чином складеними первинними документами, а тому позивач правомірно сформував податковий кредит за січень 2015 року по взаємовідносинам із контрагентом-постачальником ПП «Балатон» на суму 43 333,33 грн., внаслідок чого податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 30.12.2015р. № про збільшення ТОВ «Брівер» грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 43 333 грн. - є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції та доводи апелянта ТОВ «Брівер» щодо формування податкового кредиту за червень 2015р. по взаємовідносинам із постачальником ТОВ «Вейсес», апеляційний суд встановив, що між ТОВ «Вейсес» (Продавець) та ТОВ «Брівер» як (Покупець) укладений договір купівлі-продажу №641 від 28.04.2015р., за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю товар - ветеринарну, хімічну та харчову сировину, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість. Вартість та кількість товару встановлюються на підставі даних, зазначених у видаткових накладних, які підписуються сторонами при отриманні товару. Поставка товару здійснюється на підставі усної заявки покупця транспортом та за рахунок продавця; датою поставки сторони визначили дату, указану у видатковій накладній.

30.06.2015р. ТОВ «Вейсес» на адресу ТОВ «Брівер» виписано рахунок на оплату №330, видаткову накладну №330 на товар - «амоксициліну тригідрат» у кількості 1110 кг загальною вартістю 888 444,00 грн. та податкову накладну №330 від 30.06.2015р. на загальну суму 888 444,00 грн., в тому числі ПДВ 148 074,00 грн., яка зареєстрована в установленому законодавством порядку. Також відповідно до матеріалів справи ТОВ «Брівер» оплачено виставлений рахунок в сумі 888 444,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №321 від 06.07.2015р.

Товар «амоксициліну тригідрат» у загальній кількості 1300 кг реалізований ТОВ «Брівер» Приватному акціонерному товариству «Бахмутський аграрний союз» на підставі договору поставки №0032 від 02.01.2015р., специфікацій до цього договору №7 від 01.07.2015р. на товар у кількості 275 кг. загальною вартістю 255 062,50 грн., в тому числі ПДВ 42 510,42 грн.; №8 від 01.08.2015р. на товар у кількості 275 кг. загальною вартістю 256 800,00 грн., в тому числі ПДВ 42 800,00 грн.; №9 від 02.09.2015р. на товар у кількості 275 кг. загальною вартістю 265 200,00 грн., в тому числі ПДВ 44 200,00 грн.; №9/1 від 01.10.2015р. на товар у кількості 225 кг. загальною вартістю 217 575,00 грн., в тому числі ПДВ 36 262,50 грн.; №10 від 03.11.2015р. на товар у кількості 250 кг. загальною вартістю 230 500,00 грн., в тому числі ПДВ 38 416,67 грн., а також видаткових накладних від 03.07.2015р. №1003, від 06.08.2015р. №1261, від 09.09.2015р. №1426, від 15.10.2015р. №1589, від 06.11.2015р. №1786.

Товар оплачений покупцем ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» платіжними дорученнями від 03.07.2015р. №12193, від 06.08.2015р. №12645, від 09.09.2015р. №13121, від 15.10.2015р. №13560, від 06.11.2015р. №194.

Транспортування товару покупцям здійснено перевізниками ТОВ «Ін-Тайм» та ТОВ «Нова Пошта» на підставі укладених договорів про надання послуг з організації перевезень вантажів від 02.07.2012р.№СМФ-1186, від 07.04.2014р. №50175. Транспортування товару контрагентам-покупцям підтверджено актами надання послуг, деклараціями про прийняття вантажу, експрес-накладними (т.1 а.с. 176-198, т.2 а.с. 89-111).

Проте, апеляційний суд зазначає, що заперечення податковим органом реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Вейсес» обґрунтовано не наданням до перевірки документів, які б підтвердили факт перевезення та безпосереднього отримання позивачем товару «амоксициліну тригідрат», в тому числі товарно-транспортних накладних, документів про якість та походження товару, складських документів.

Враховуючи приписи ст.44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198 та п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, ст.ст.1, 9 Закону №996-XIV, п.п. 2.1, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704, викладених Верховним Судом України у постанові 22 вересня 2015 року у справі №21-1359а15 правових позицій, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правильність такого висновку податкового органу.

Як правильно встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не спростовано апелянтом ТОВ «Брівер», контрагент-постачальник ТОВ «Вейсес» знаходиться у м. Києві, де перебуває на податковому обліку; за умовами договору купівлі-продажу №641 від 28.04.2015р. поставка товару здійснюється на підставі усної заявки покупця транспортом та за рахунок продавця; у виписаній ТОВ «Вейсес» видатковій накладній №330 від 30.06.2015р. вказано місце її складання - м. Київ.

Таким чином, виконання цього договору передбачає транспортування 1110 кг. товару з м. Києва до складу позивача, який розташований у м. Херсоні за адресою вул. Декабристів, 49.

Суд першої інстанції правильно послався на те, що з 14 січня 2014 року набрав чинності наказ Міністерства інфраструктури України від 05.12.2013р. №983 «Про затвердження змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2013 р. за №2197/24729, яким внесено зміни до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, а також затверджено нову форму товарно-транспортної накладної (форма №1-ТН).

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу від 14.10.97 №363, визначено, що ТТН є основним документом на перевезення вантажів.

При цьому товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Вказана форма товарно-транспортної накладної є обов'язковою до використання всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності та сфери управління.

Згідно з п. 11.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. ТТН - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Враховуючи викладене з 14 січня 2014 року товарно-транспортні накладні відноситься до первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік, за умови їх належного оформлення і фіксує не лише надання транспортних послуг і їх вартість, але й факт постачання товарно-матеріальних цінностей, що спростовує доводи апелянта ТОВ «Брівер», що ТТН є лише доказом надання послуг з перевезення.

Апеляційний суд зазначає, що до апеляційної скарги ТОВ «Брівер» додатна копія ТТН № 126 від 30.06.2015 року на підтвердження транспортування товару від ТОВ «Вейсес» до ТОВ «Брівер» (т. 2 а.с. 168-169). Проте цей документ апеляційний суд не приймає до розгляду як доказ, оскільки він не був наданий ні до перевірки, ні до суду першої інстанції, не зважаючи на те, що ухвалою від 18.01.2016р. та протокольною ухвалою від 17.02.2016р., суд першої інстанції зобов'язав сторони надати докази на підтвердження їх доводів та заперечень, у тому числі на підтвердження чи спростування обставин реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Вейсес» з придбання товарів, в тому числі і транспортування придбаних товарів. При цьому апеляційна скарга, всупереч приписам ч. 2 ст. 195 КАС Украйни, не містить обґрунтувань не надання цього доказу в суді першої інстанції.

Також апеляційний суд зазначає, що ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному оскаржені сторонами на підтвердження обставин реального характеру господарських операцій не надано жодних доказів придбання ТОВ «Вейсес» «амоксициліну тригідрату», його зберігання тощо, з огляду на те, що постачальник ТОВ «Вейсес» не є виробником цього товару.

Апеляційний суд вважає правильним посилання суду першої інстанції на те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

ТОВ «Брівер», як при розгляді справи судом першої інстанції, так і при апеляційному перегляді справи, не спростовано належними і допустимими доказами доводи податкового органу, викладені у його запереченнях, хоча це є обов'язком ТОВ «Брівер», відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові 22 вересня 2015 року по справі №21-1359а15.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов погодився з висновком податкового органу про те, що ТОВ «Брівер» не підтвердило факт реального постачання ТОВ «Вейсес» позивачу товару «амоксициліну три гідрат», та про неможливість підтвердження наявними первинними документами сум податку на додану вартість для віднесення його до податкового кредиту за червень 2015р., а відтак і про відсутність у ТОВ «Брівер» правових підстав для формування податкового кредиту з податку на додану вартість в сумі 148 074,00 грн. по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Вейсес».

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Брівер» не спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення від 30.12.2015р. № в частині збільшення позивачу грошового зобов'язання за основним платежем на суму 148 074,00 грн.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції щодо застосування до ТОВ «Брівер» штрафних санкцій за оскарженим податковим повідомленням-рішення, враховуючи приписи п.123.1 ст.123 ПК України, та те, що до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, оскільки за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 20 квітня 2015 року №88/21-03-22-04/38207273, Державною податковою інспекцією у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області 12 травня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення, які в подальшому скасовані постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі №821/1608/15-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року, враховуючи також те, що в межах даної справи встановлена протиправність нарахування позивачу оскарженим податковим повідомленням-рішенням грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 43 333,33 грн., апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 21 666,50 грн.

Також суд апеляційної інстанції вважає правильним та таким, що не спростований доводами апеляційної скарги податкового органу, висновок суду першої інстанції про застосування до ТОВ «Брівер» штрафної (фінансової) санкції в розмірі 25 відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання, яке, як встановлено судовим розглядом справи, нараховане правомірно, що становить 37 018, 50 грн., а не 74 037,00 грн.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Оскільки апеляційні скарги задоволенню не підлягають, понесені сторонами у справі судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69-71, 94, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Брівер» та Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець