Справа № 130/494/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/494/17

Головуючий у 1-й інстанції: Сенько Л.Ю.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

27 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

секретар судового засідання: Гіюк Д.М.

за участі:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Бабієць Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.04.1983 р. по 05.06.1997 р. він працював мотористом плаваючого складу у військових частинах № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 Чорноморського флоту, що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с.10). Вказана посада передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

15.12.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку№2 виробництв, цехів, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 03.01.2017р. №29 відмовлено у задоволенні вказаної заяви позивача із посиланням на те, що відсутня довідка про пільговий характер роботи та копії наказів про атестацію робочого місця. Надані позивачем архівні довідки архівного відділу (на Чорноморському флоті) м. Севастополь №3379г, №3380г, №3381г, №3382 від 30.11.2016р. відповідач не враховує та вважає їх недійсними, адже вони видані на тимчасово окупованій території всупереч законодавству України.

Не погодившись із відмовою відповідача у зарахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду підтверджено право позивача на призначення пенсії за Списком №2.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п."б" ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка; п.20 даного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В силу п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 застосування Списків до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з п.4.3. Порядку застосування Списків у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на підприємстві у виробництвах, передбачених Списками.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого КМУ 01.08.1992 року №422 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах; ч.2 п.4 зазначеного Порядку відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно п. 9, 10 даного порядку перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивачем на підтвердження своїх вимог крім трудової книжки надано довідки про особливий характер праці або умови праці для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до яких ОСОБА_1 працював мотористом плаваючого складу у військових частинах № НОМЕР_1 та 63862 Чорноморського флоту. Вказані довідки видані органами та установами на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Згідно архівних довідок архівного відділу (на Чорноморському флоті) м. Севастополь №3379 г, №3380г, №3381г, №3382 від 30.11.2016 р. позивач з 18.04.1983 р., по 05.06.1997 р. працював мотористом плаваючого складу у військових частинах № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 Чорноморського флоту.

За інформацією архівного відділу (на Чорноморському флоті) м. Севастополь від 25.10.2016 р. та 06.02.2017 р. документи військових частин № НОМЕР_1 та №63862 не зберігаються.

Згідно листа військової частини №49385 м. Севастополь від 17.02.2017р., яка є правонаступником військових частин № НОМЕР_1 та №63862, де працював ОСОБА_1 , первинні документи їм передані не були, тому надати довідки про атестацію робочого місця та пільговий характер роботи не можуть.

Відповідно до ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За приписами ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд першої інстанції обґрунтовано звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Колегія суддів також зазначає, що в силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Слід зауважити, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах слугував висновок відповідача про неподання позивачем довідки про пільговий характер роботи та копії наказів про атестацію робочого місця. При цьому, позивач вжив всіх залежних від нього заходів для отримання вказаних документів. Неможливість отримання таких документів не залежить від волі позивача та зумовлена об`єктивними обставинами, а тому не може слугувати наслідком відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах. Разом з цим, відповідачем не спростовано наявність у позивача стажу необхідного для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах. Враховуючи принцип верховенства права та завдання адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що неможливість врахування довідок, виданих на тимчасово окупованій території, не повинна позбавляти позивача права на призначення пенсії.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 червня 2017 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.