Справа № 805/3088/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/3088/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 р. Справа №805/3088/16-а

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Проніні Д.С. розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНУМ» м. Слов’янськ

до Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Донецькій області

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача у урахуванням зменшених позовних вимог просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у письмових заперечення до позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 41, ст. 122 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за наявними в справі матеріалами та доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНУМ» зареєстрований як юридична особа, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 31586254, знаходиться на податковому обліку Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку даних Єдиного реєстру податкових щодо дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум» граничних термінів реєстрації податкових накладних в з податку на додану вартість за період травень-липень 2016 року, за результатами чого складено акт №2924/12-01/31586254 від 25.07.2016 року.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в частині реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням граничного терміну реєстрації, а саме:

- №30/2 від 20.05.2016 року, по терміну 04.06.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №48/2 від 24.05.2016 року, по терміну 08.06.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №33/2 від 17.05.2016 року по терміну 01.06.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №88/2 від 03.05.2016 року по терміну 18.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №84/2 від 23.05.2016 року по терміну 07.06.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- № 72/2 від 18.05.2016 року по терміну 31.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- № 89/2 від 23.05.2016 року по терміну 07.06.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №76/2 від 13.05.2016 року по терміну 28.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №74/2 від 13.05.2016 року по терміну 28.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №95/2 від 16.05.2016 року по терміну 31.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №93/2 від 06.05.2016 року по терміну 21.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №94/2 від 10.05.2016 року по терміну 25.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №92/2 від 06.05.2016 року по терміну 21.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №49/2 від 25.05.2016 року по терміну 09.06.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016;

- №102/2 від 28.06.2016 року по терміну 13.07.2016, реєстрація в ЄРПН 20.07.2016;

- №101/2 від 29.06.2016 року по терміну 14.07.2016, реєстрація в ЄРПН 20.07.2016;

- №105/2 від 30.06.2016 року по терміну 15.07.2016, реєстрація в ЄРПН 20.07.2016;

- №8/2 від 02.07.2016 року по терміну 17.07.2016, реєстрація в ЄРПН 20.07.2016.

З підстав викладеного суд зазначає наступне.

Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами (п.п. 14.1.60 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, в редакції станом на 2016 рік, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно із п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавством встановлено чіткі терміни реєстрації податкових накладних, що надаються продавцем товару покупцю, в Єдиному реєстрі податкових накладних та за порушення яких податковим законодавством передбачено нарахування штрафних санкцій.

Водночас, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Тобто, визначальною умовою для застосування штрафних (фінансових) санкцій є вчинення порушення вимог податкового законодавства, що вчинено за наявності протиправних дій суб'єкта господарювання націлених на вчинення такого порушення.

Таким чином оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з врахуванням наявності, такої обов'язкової умови як наявність вини у діях платника податку при вчиненні порушення. Відсутність такої вини унеможливлює можливість притягнення до відповідальності за податкові правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу II Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України №233 від 10.04.2008 року платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Наказом Державної податкової адміністрації України №233 від 10.04.2008 також затверджено текст Примірного договору про визнання електронних документів (додаток І Інструкції).

Так, посадовою особою позивача на виконання приписів Податкового кодексу України та на підставі вищезазначеного договору засобами телекомунікаційного зв’язку було подано в електронному виді для реєстрації в Єдиному реєстрі до податкового органу деякі податкові накладні, проте вони прийняті не були з причини наявності помилки.

Згідно службової записки, станом на 26.05.2016 року вбачається, що позивач не мав змоги зареєструвати податкові накладні, оскільки згідно отриманих від податкового органу квитанцій вбачається, що товариством порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв’язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233, а саме: «Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності».

Для вирішення питання щодо реалізації свого права на подання податкової звітності засобами телекомунікаційного зв’язку в електронній формі, позивач звернувся до Слов’янської об’єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Позивач не погодившись з такими діями позивача звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов’янської об’єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дії з обмеження права позивача на подання податкових документів в електронному вигляді у проміжку від 25.05.2016 року по 09.06.2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі №805/4713/16-а адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранум» задоволено частково. Визнано протиправними дії Слов’янської об’єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з обмеження права позивача на подання податкових документів в електронному вигляді у період з 25.05.2016 року по 08.06.2016 року.

Судом встановлено, що відповідачем неправомірно відмовлено у прийнятті податкових документів в електронному вигляді у період з 25.05.2016 року по 08.06.2016 року, що є обмеженням у праві позивача на подання податкових документів в електронному вигляді.

Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ч 1. ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені вищевказаними рішеннями судів не доказуються.

Згідно зі ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, позивач у період з 25 травня 2016 року по 08 червня 2016 року був позбавлений права належного виконання покладених на нього Податковим кодексом України обов’язків, щодо вчасної реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №30/2 від 20.05.2016 року, №48/2 від 24.05.2016 року, №33/2 від 17.05.2016 року, №84/2 від 23.05.2016 року, №72/2 від 18.05.2016 року, №89/2 від 23.05.2016 року, №76/2 від 13.05.2016 року, №74/2 від 13.05.2016 року, №95/2 від 16.05.2016 року, №94/2 від 10.05.2016 року, №49/2 від 25.05.2016 року.

При цьому суд зазначає, що посилання відповідача на те, що позивач мав змогу зареєструвати податкові накладні 09 червня 2016 року, судом до уваги не приймається, з огляду на те, що відповідач своїми незаконними діями позбавив позивача взагалі права здійснення протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі. Крім того, відповідачем до суду не надано доказів повідомлення позивача про відновлення дії договору про визнання електронних документів саме з 09 червня 2016 року.

Враховуючи наведені обставини, судом не вбачається в діях позивача наміру вчиняти податкове правопорушення, а саме, навмисно порушувати терміни реєстрації вищезазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі.

Крім того, судом не приймається зауваження представника відповідача про те, що позивачем не було здійснено спроб зареєструвати всі податкові накладні за спірний період, оскільки на думку суду, такі дії позивача не призвели б дл жодних змін, з огляду на те, що він був обмежений у праві здійснювати подання електронної документації взагалі.

При цьому суд зазначає, що з акту камеральної перевірки вбачається, що позивачем все ж таки було допущено порушення встановлених граничних термінів реєстрації податкових накладних, таких як: №88/2 від 03.05.2016 року по терміну 18.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016; №93/2 від 06.05.2016 року по терміну 21.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016 та №92/2 від 06.05.2016 року по терміну 21.05.2016, реєстрація в ЄРПН 10.06.2016, проте, судом не надається правової оцінки таким діям позивача, з огляду на те, що такі докази одержані відповідачем з порушенням закону, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п. 62.1.3 п. 63.1 ст. 63 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до вимог п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції діючий на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Аналізовані законодавчі приписи свідчать про те, що камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, камеральною перевіркою не охоплюється.

При цьому, з 01 січня 2017 року підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 доповнено абзацом другим згідно із Законом №1797-VIII від 21.12.2016 року наступного змісту: “предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов’язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах”.

Тобто, контролюючий орган до 01 січня 2017 року не був наділений правом перевіряти своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в рамках камеральної перевірки, тоді як камеральна перевірка позивача була проведена 28 липня 2016 року та саме з підстав дотримання ТОВ «ГРАНУМ» граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з податку на додану вартість за період травень-липень 2016 року.

Таким чином, невиконання відповідачем вимог підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті

75 та пункту 79.2 статті 79 Податкового Кодексу призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції' України і діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених па контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушення прав і охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вступну та резолютивну частини постанови прийнято у нарадчій кімнаті 29 червня 2017 року.

Повний текст постанови складено та підписано 04 липня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.