Справа № 134/876/17
Суддя: Зарічанський В. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Крижопільський районний суд Вінницької області
Справа № 134/876/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"04" липня 2017 р. Крижопільський районний суд

Вінницької області

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Зарічанський В.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що Постановою Вищої Ради Юстиції України № 3296/0/15-16 від 19.12.2016 року було задоволено його заяву, від 26.09.2016 року, про відставку з посади судді Піщанського районного суду Вінницької області.

Наказом, начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області, № 210-к від 26.12.2016 року його було відраховано зі штату суддів Піщанського районного суду Вінницької області з 26.12.2016 року у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за формою затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 року, який складено уповноваженою особою суду за останнім місцем роботи, йому було зараховано до нього:

строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 03.05.1975 року по 05.05.1977 року;

навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1977 року по 01.07.1981 року;

роботу:

стажистом прокуратури Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1981 року по 14.07.1982 року;

помічником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1982 року по 28.07.1985 року;

прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ в судах прокуратури Молдавської РСР з 29.07.1985 року по 09.04.1986 року;

заступником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 10.04.1986 року по 07.10.1987 року;

прокурором Кам'янського району Молдавської РСР з 08.10.1987 року по 26.06.1991 року;

суддею Піщанського районного суду Вінницької області з 29.03.1993 року по 26.12.2016 року.

Стверджує, що стаж роботи, за даними відповідача, становить 41 рік 10 місяців 13 днів, в т.ч. на посаді судді - 23 роки 8 місяців 3 дні та на посадах в органах прокуратури - 9 років 11 місяців 13 днів.

З 27.12.2016 року відповідачем йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді і в лютому 2017 року його було сплачено в зазначеному розмірі, за два місяці.

У березні місяці 2017 року, з його утримання було відраховано частину і листом від 15.05.2017 року за № 441/09-40/02-2 повідомлено, що до розрахунку довічного грошового утримання взято лише стаж роботи на посаді судді - 23 роки 8 місяців 3 дні, тому розмір довічного грошового утримання зменшено до 86% заробітної плати працюючого судді.

Він звернувся 22.05.2017 року із заявою до Крижопільського об'єднаного УПФУ Вінницької області, про здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання до 90% заробітної плати працюючого судді станом на грудень 2016 року з урахуванням стажу роботи в органах прокуратури.

На що. відповідач відповів йому, листом № Ф-4 від 29.05.2017 року та зазначив, що з 27.12.2016 Крижопільським об'єднаним УПФУ Вінницької області йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати працюючого судді, що відповідає 23 рокам 8 місяцям 3 дням роботи на посаді судді.

Зазначив також, що відповідно до пункту 25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402, який набрав чинності з 30.09.2016 р. та за нормами якого йому було призначено довічне грошове утримання, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453 від 07.07.2010 р. із наступними змінами. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Стверджував, що згідно абзацу четвертого пункту 34 вказаних вище Прикінцевих положень, дані зміни, які набули чинності з 05.01.2017р. стосуються визначення стажу роботи на посаді судді і не можуть бути застосовані при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідач також повідомив, що стосовно визначення стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, то порядок обчислення такого стажу не належить до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці оформляється за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008 року уповноважена особа суду за останнім місцем роботи судді.

Таким чином, позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що дії відповідача суперечать діючому законодавству, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та порушують конституційні права та гарантії передбачені законом, тому він звернувся до суду з даним позовом та просить: зобов'язати відповідача здійснити перерахунок стажу роботи судді ОСОБА_1., який визначений у відповідності до Законів України «Про статус суддів», «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакції на час набуття суддею ОСОБА_1. такого права та виходу ним у відставку в розмірі 90% його заробітку? виплатити заборгованість по призначеному йому довічному грошовому утриманню, що утворилося внаслідок зменшення грошового утримання, у зв'язку із невірним визначенням стажу роботи на посаді судді за період з 27.12.2016 року по день виконання рішення суду, а також стягнути із Державного бюджету України на його користь сплачений судовий збір в сумі 640 гривень.

Позивач на позові наполягає, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач - Крижопільське об'єднане УПФУ Вінницької області позов не визнав, надав письмові заперечення стверджуючи, що позивачу було призначено довічне грошове утримання відповідно у розмірі 86% від розміру грошового утримання працюючого судді відповідно до п. 25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, враховуючи ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки від заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання», так як його стаж на посаді судді становить 23 роки 8 місяців та 3 дня.

При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, стаж роботи на посаді судді обраховувався, відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ (чинна на момент набуття права на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці), а саме, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України, судді конституційного суду України, 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Даний перелік підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді є вичерпним і не містить послань на ті посади, на яких працював позивач ОСОБА_1, тому дії управління є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Просив у позові ОСОБА_1, відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно паспорта громадянина України, ОСОБА_1 народився 30.12.1956 року, тобто на час виходу у відставку позивачу було майже 60 років.

З відміток, зроблених в трудовій книжці позивача вбачається, що ОСОБА_1 працював стажистом прокуратури Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1981 року по 14.07.1982 року;

помічником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1982 року по 28.07.1985 року;

прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ в судах прокуратури Молдавської РСР з 29.07.1985 року по 09.04.1986 року;

заступником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 10.04.1986 року по 07.10.1987 року;

прокурором Кам'янського району Молдавської РСР з 08.10.1987 року по 26.06.1991 року;

суддею Піщанського районного суду Вінницької області з 29.03.1993 року по 26.12.2016 року.

Згідно Постанови Вищої Ради Юстиції України № 3296/0/15-16 від 19.12.2016 року було задоволено його заяву, від 26.09.2016 року, про відставку з посади судді Піщанського районного суду Вінницької області.

Наказом, начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області, № 210-к від 26.12.2016 року його було відраховано зі штату суддів Піщанського районного суду Вінницької області з 26.12.2016 року у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Відповідно до довідки начальника ТУ ДСА України в Вінницькій області від 28.12.2016 року № 4-35/2030 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вбачає, що заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці складає 28800,00 грн., в тому числі оклад 16000,00 грн. та надбавка за вислугу років за стаж роботи понад 35 років 80% - 12800,00 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.05.2017 року звертався до Крижопільського об'єднаного УПФУ Вінницької області із заявою в якій просив призначити йому довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати судді з врахуванням часу роботи на прокурорських посадах, який становить понад 9 років з липня 1981 по червень 1991 року, тобто до часу звільнення його з прокуратури.

Враховуючи обрання ОСОБА_1 на посаду судді Піщанського районного суду Вінницької області його стаж судді складає понад 35 років.

Разом з тим, відповідно до листа Крижопільського об'єднаного УПФУ Вінницької області № Ф-4 від 29.05.2017 року, позивачу призначено довічне грошове утримання по Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453VI від 07.07.2010 року, як судді у відставці.

До стажу роботи на посаді судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання зараховано період роботи на посаді судді Піщанського районного суду Вінницької області з 29.03.1993р. по 26.12.2016р.

Загальний розмір стажу роботи судді ОСОБА_1. становить 23 роки 8 місяців 3 дні, що відповідає 86%.

У зарахуванні до стажу роботи судді періодів роботи на прокурорських посадах відмовлено.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді помічника прокурора та прокурора, а саме стажистом прокуратури Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1981 року по 14.07.1982 року; помічником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1982 року по 28.07.1985 року; прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ в судах прокуратури Молдавської РСР з 29.07.1985 року по 09.04.1986 року; заступником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 10.04.1986 року по 07.10.1987 року; прокурором Кам'янського району Молдавської РСР з 08.10.1987 року по 26.06.1991 року, та як наслідок призначення позивачу довічного утримання у меншому розмірі, ні ж встановлено законом.

Саттею 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862ХІІ (чинного на момент призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Частиною 2 вищевказаної статті Закону, в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів» від 24 лютого 1994 року № 4015ХІІ, чинної до 31.07.2010 р., до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

30 липня 2010 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453VI, відповідно до частини 1 статті 131 якого було передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України?

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України?

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453VI було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Отже, оскільки на момент обрання ОСОБА_1 суддею Піщанського районного суду Вінницької області (29.03.1993р.) та на момент набрання чинності Закону № 2453VI була чинною норма частини 2 статті 43 Закону № 2862ХІІ, в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів» від 24 лютого 1994 року № 4015ХІІ, відповідно до якої до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих, то з урахуванням пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453VI, період роботи позивача стажистом прокуратури Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1981 року по 14.07.1982 року; помічником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 15.07.1982 року по 28.07.1985 року; прокурором відділу по нагляду за розглядом цивільних справ в судах прокуратури Молдавської РСР з 29.07.1985 року по 09.04.1986 року; заступником прокурора Новоаненського району Молдавської РСР з 10.04.1986 року по 07.10.1987 року; прокурором Кам'янського району Молдавської РСР з 08.10.1987 року по 26.06.1991 року, підлягає зарахуванню позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції на момент звільнення позивача з посади судді у відставку, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року? 61 рік які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року? 61 рік 6 місяців які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, положеннями частини 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на момент звільнення позивача з посади судді у відставку), було передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України?

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України?

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Таким чином, на час звільнення позивача у відставку чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання час роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Проте, згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення становища громадянина.

Разом з тим, суд критично ставиться до посилання представника відповідача на норму Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, який набув чинності з 30.09.2016 року, оскільки позивач подав заяву і скористався своїм правом на відставку 26.09.2016 року, тобто до набрання чинності даним Законом.

Так, Конституційний Суд України в пункті 2 мотивувальної частини Рішення від 9 лютого 1999 року № 1рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що загальновизнаний принцип права про дію нормативно-правових актів у часі закріплено в частині першій статті 58 Конституції України.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому Конституційний Суд України роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Основного Закону України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що "вона починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце".

В свою чергу, Конституційний Суд України у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3рп/2013 зазначив, що будь яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що зміни в законодавстві, які обмежують позивача у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання час роботи на посадах прокурорів і слідчих, не можуть бути застосовані до позивача.

Крім того, у статті 141 Закону № 2453 до внесення змін Законом № 213, тобто у редакції Закону № 192, закріплювалося, що "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання" (абзац перший частини третьої), та встановлювалося, що "у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання" (абзац другий частини третьої).

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213VІІІ? абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911VIII? пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

Частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного

довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Таким чином, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, з урахуванням стажу роботи на посаді прокурора, складає 37 років 1 місяць 29 днів (23 роки 8 місяців 3 дні стаж роботи судді + 9 років 11 місяців 13 днів стаж роботи прокурором), то враховуючи положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192VIII, щомісячне довічне утримання ОСОБА_1 має становити 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. (80% за стаж роботи 20 років + по 2% за кожен рік роботи понад 20 років, але не більше 90%).

Рішенням Ради Суддів України № 42 від 16.04.2015 року щодо реалізації положень ст. 135 закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції закону України від 12.02.2015 року № 192-VIII також було підтверджено, що стаж роботи судді, нарахований відповідно до діючого законодавства на момент набрання чинності закону України на справедливий суд «Про забезпечення права на справедливий суд», перерахуванню не підлягає.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання час роботи на посадах помічника прокурора та прокурора.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова.

Отже, враховуючи положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню 640 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Дана справа підсудна Крижопільському районному суду Вінницької області, оскільки згідно зі ст. 19 КАС України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків визначених цим кодексом.

Виключень, які б стосувались спірних відносин виниклих між позивачем та відповідачем, зазначена норма закону не містить.

Правила ст. 183-2 КАС України регламентують право суду про застосування скороченого провадження для розгляду даного позову, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 зазначеної статті скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 43 Закону України «Про статус суддів», ст.ст. 135, 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 2, 4, 19, 61-1, 14, 69, 71, 86, 94, 158, 163, 167, 183-2, 254 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Крижопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області про зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Зобов'язати Крижопільське об'єднане управління пенсійного фонду України Вінницької області здійснити перерахунок стажу роботи ОСОБА_1, який визначений у відповідності до Законів України «Про статус суддів», «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакції на час набуття суддею ОСОБА_1. такого права та виходу ним у відставку в розмірі 90% його заробітку.

Зобов'язати Крижопільське об'єднане управління пенсійного фонду України Вінницької області виплатити заборгованість по призначеному ОСОБА_1 довічному грошовому утриманню, що утворилася в наслідок незаконного зменшення грошового утримання, у зв'язку із невірним визначенням стажу роботи на посаді судді за період з 27.12.2016 року по день виконання рішення.

Стягнути з Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь ОСОБА_1 640 гривень (шістсот сорок) судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Крижопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Суддя: