Справа № 823/1986/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1986/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС до товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс» про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс» (далі по тексту - відповідач), в якому просив стягнути з банківських рахунків відповідача кошти в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 596 087 грн. 96 коп.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить з наступного, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Будпроектсервіс» як платник податків та зборів перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області.

Посилаючись на ту обставину, що на момент звернення до суду з даним позовом за позивачем обліковується податковий борг у розмірі 596 087 грн. 96 коп., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Виходячи з обґрунтування позовних вимог, податковий борг з податку на додану вартість - 383 277 грн. 51 коп. виник відповідно до:

- податкової декларації від 18.08.2015 №, якою платник самостійно визначив зобов'язання на суму 14423грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за червень 2015 року від 30.09.2015 №, яким платник самостійно визначив зобов'язання на суму 2750 грн.;

- податкової декларації від 18.01.2016 №, якою платник самостійно визначив зобов'язання на суму 101904 грн.;

- податкової декларації від 19.02.2016 №, якою платник самостійно визначив зобов'язання на суму 12106 грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2016 року від 03.03.2016 №, яким платник самостійно визначив зобов'язання на суму 1826 грн.;

- податкової декларації від 17.06.2016 №, якою платник самостійно визначив зобов'язання на суму 2644 грн.;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ від 30.06.2016 №, яким платник самостійно визначив зобов'язання на суму 78 грн.;

- податкової декларації від 17.08.2016 №, якою платник самостійно визначив зобов'язання на суму 10633 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 08.04.2015 № на суму 51366 грн. 33 коп.;

- податкового повідомлення-рішення від 19.12.2014 № на суму 100730 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 20.04.2016 № на суму 22745 грн. 60 коп.;

- податкового повідомлення-рішення від 22.09.2016 № на суму 1433 грн. 33 коп.;

- податкового повідомлення-рішення від 14.11.2016 № на суму 2956 грн. 87 коп.;

- нарахованої на основну суму недоїмки пені у сумі 80426 грн. 98 коп.

Крім того, податковий борг відповідача з податку на прибуток у сумі 212810 грн. 54 коп. виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 19.12.2014 № на суму 179966 грн. та нарахованої пені у розмірі 32844 грн. 45 коп.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом на адресу відповідача направлена податкова вимога форми «Ю» від 19.07.2012 №896 на суму 89759 грн. 73 коп.

Відповідно до акту від 13.09.2012 № 96 повернулась на адресу контролюючого органу із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Посилаючись на ту обставину, що узгоджена сума податкового боргу не була погашена платником податків у встановлений податковим законодавством строк, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за податковим боргом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні прозову, суд першої інстанції виходив з того, що несплачена сума податкового боргу відповідача не є узгодженою.

Перевіряючи такий висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового зобов'язання набуває якості податкового боргу у разі її несплати у встановлений цим Кодексом строк, з наступного дня після граничного строку її сплати.

З матеріалів справи вбачається, що частина боргу відповідача виникла у зв'язку з поданням податкових декларацій та уточнюючих розрахунків.

Заперечуючи проти позову, платник податків зазначає, що вказані податкові зобов'язання, які були визначені ним самостійно, були погашені своєчасно, на підтвердження чого надав копії відповідних платіжних доручень.

Податковий орган вказує, що сплачені позивачем кошти були зараховані в рахунок погашення боргу минулих періодів в порядку ст. 87 Податкового кодексу України.

Право податкового органу змінювати призначення платежу передбачено п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, згідно з яким у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Наявність податкового боргу у відповідача встановлено, зокрема, у постанові Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року, що набрала законної сили 24 листопада 2016 року.

З огляду на викладене, доводи позивача щодо неправомірної зміни призначення платежу податковим органом не підтвердилися.

Суд першої інстанції при вирішенні справи наведеного не врахував.

Стосовно частини заборгованості, яка виникла на підставі несплати податкових зобов'язань, визначених платнику податків податковим повідомленням-рішенням від 08.04.2015 № на суму 51366 грн. 33 коп.; податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2014 № на суму 100730 грн.; податковим повідомленням-рішенням від 20.04.2016 № на суму 22745 грн. 60 коп.; податковим повідомлення-рішення від 22.09.2016 № на суму 1433 грн. 33 коп.; податковим повідомленням-рішенням від 14.11.2016 № на суму 2956 грн. 87 коп., колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів того, що вказані рішення відповідача були ним оскаржені та скасовані.

При цьому, в матеріалах справи містяться докази їх надсилання позивачу та отримання (а.с. 11, 17, 22, 33).

Посилання позивача на судові рішення по справі № 823/4929/15 за позовом Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС до товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс» про стягнення податкового боргу, якими у задоволенні позову про стягнення податкового боргу як на підставу того, що заборгованість по податковими повідомленнями-рішеннями від 20.04.2016 № та від 20.05.2015 № не є узгоджено, судом відхиляються, оскільки предметом спору по даній справі не було визнання протиправними та скасування цих податкових повідомлень-рішень чи перевірка їх законності.

Посилання відповідача на відсутність у товариства заборгованості спростовується також відомостями облікової картки платника податків.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога органу державної податкової служби до платника щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно із п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Положеннями Податкового кодексу України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених ст.60 Податкового кодексу України.

Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов'язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача контролюючим органом було направлено податкову вимогу форми «Ю» від 19.07.2012 №896 на суму 89759 грн. 73 коп., яка повернулася на адресу податкової інспекції з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 59.1 Податкового кодексу України передбачено, що порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 58.3 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) юридичній особі, якщо, зокрема, його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Надіслання у розумінні цієї норми передбачає направлення адресатові (платникові) листа з повідомленням про вручення. Тобто для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту, тоді як подальше вручення (отримання) адресатом (платником) такого листа є окремою дією, яка не впливає на початок відліку 60-денного строку в порядку пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України.

Правильність такого тлумачення пункту 58.3 статті 53 Податкового кодексу України підтверджується і тим, що цей Кодекс розрізняє поняття «надіслання» та «отримання» без їх ототожнення. Так, у пункті 56.18 статті 56 названого Кодексу виникнення права платника на оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання пов'язано саме з отриманням такого рішення. Згідно ж із пунктом 79.2 статті 79 цього ж Кодексу однією з обов'язкових умов проведення посадовими особами органу державної податкової служби документальної позапланової невиїзної перевірки є, зокрема, надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Крім того, відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи викладене, термін «надіслання» податкової вимоги в контексті норми пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України означає відправлення податкової вимоги платникові податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу такого платника податків.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Податковим органом надано суду докази надіслання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на податкову адресу позивача, а тому податковий борг є узгодженим.

Наявність боргу у заявленому розмірі підтверджується даними облікової картки платника податків.

Зважаючи на те, що борг сплачений відповідачем не був, він підлягає стягненню в судовому порядку.

Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи на підставі наведених норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку наявність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на викладене, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 202, 205, 206, 112, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс» (, адреса: м. Черкаси, вул. Смілянська, 2, офіс 3) з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на користь бюджету через Державну податкову інспекцію у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) податковий борг у розмірі 596087,96 грн. (п'ятсот дев'яносто шість тисяч вісімдесят сім гривень 96 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Будпроектсервіс» (, адреса: м. Черкаси, вул. Смілянська, 2, офіс 3) на користь Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) витрати зі сплати судового збору у розмірі 18 776,77 коп. (вісімнадцять тисяч сімсот сімдесят шість гривень 77 коп.)

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 03.07.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.