Справа № 822/1349/16
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1349/16

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

26 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника відповідача: Нетребко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, Славутською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області проведено перевірку магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого в с. Буртин, Полонського району, що належить ФОП ОСОБА_3, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №066/22-01-40/НОМЕР_1 від 02 червня 2016 року (далі - акт від 02 червня 2016 року).

Згідно з довідкою №99/22-01-40-13 від 19 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_3 у період з січня 2015 року по 18 квітня 2017 року ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами не видавались (а.с.60).

На підставі акту від 02 червня 2016 року контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 23 червня 2016 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог частини 12 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 17000 грн. та № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог абзацу 1 пункту 2 статті 15-3 вищевказаного Закону у розмірі 6800 грн. (а.с. 5-6).

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем не надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790.

Зазначений порядок передбачає, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій можуть бути матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим повідомленням-рішенням від 23 червня 2016 року № , на підставі акта перевірки №066/22-01-40/НОМЕР_1 від 02 червня 2016 року, до позивача застосовано фінансові санкції на суму 6800 грн. у зв'язку із порушенням вимог статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Порушення позивачем статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" податковий орган обґрунтовує наявністю факту продажу в магазині позивача слабоалкогольного напою "Бірмікс" особі, що не досягла 18 років.

Відповідно до частини 1 статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

З матеріалів справи вбачається, 05 лютого 2016 року в с. Буртин, Полонського району в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" було здійснено продаж слабоалкогольного напою "Бірмікс" особі, яка не досягла 18 років.

За фактом продажу слабоалкогольного напою "Бірмікс" особі, яка не досягла 18 років складено протокол про адміністративне правопорушення №009739 від 05 лютого 2016 року.

Факт продажу слабоалкогольного напою "Бірмікс", продавцем ОСОБА_4 особі, яка не досягла 18 років підтверджується постановою адміністративної комісії при Понінківській селищній раді від 28 березня 2016 року, а також письмовими поясненнями продавця ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт продажу продавцем магазину, який належить позивачу, слабоалкогольного напою "Бірмікс" особі, яка не досягла 18 років.

Податковим повідомленням-рішенням від 23 червня 2016 року № до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 6800 грн.

Відповідно до пункту 2 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року № 790 та абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання за порушення вимог статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 6800 грн.

Отже, рішення про застосування фінансових санкцій прийнято правомірно в межах розміру санкції передбаченої законом.

Доводи позивача про те, що відповідачем неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції за продаж слабоалкогольного напою "Бірмікс", оскільки ОСОБА_4 не перебуває з позивачем у трудових відносинах, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4 05 лютого 2016 року близько 13 години знаходилась на своєму робочому місці у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", який належить ОСОБА_3

Факт перебування ОСОБА_4 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" на посаді продавця під час продажу слабоалкогольного напою "Бірмікс" неповнолітньому ОСОБА_5 підтверджується постановою адміністративної комісії при Понінківській селищній раді про накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення від 28 березня 2016 року

Адміністративний штраф у розмірі 510 грн. було оплачено ОСОБА_6 28 березня 2016 року, що підтверджується копією чеку (а.с.24).

Доводи суду першої інстанції щодо відсутності доказів встановлення факту продажу слабоалкогольного напою "Бірмікс" неповнолітньому є необґрунтованими, оскільки матеріалами правоохоронних органів, що є підставою для застосування фінансових санкцій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790, підтверджено факт продажу слабоалкогольного напою "Бірмікс" особі, яка не досягла 18 років в магазині, в якому позивач здійснює свою господарську діяльність.

Враховуючи викладене, спірне рішення про застосування фінансових санкцій від 23 червня 2016 року № за здійснення реалізації пива особі, що не досягла 18 років, прийняте відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року, якою визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при Понінківській селищній раді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 від 28 березня 2016 року відповідно до частини 2 статті 156 КУпАП є необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас передбачене частиною 1 статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною 1 статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Частиною 4 статті 72 КАС України установлено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми, на відміну від норми частини першої статті 72 КАС України, прямо вказує на те, що обов'язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок.

Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов'язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі.

Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення, тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку

Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 14 листопада 2012 року №2379/12/13-12 "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України".

Колегія судів також враховує те, що позивачем не спростовано факту реалізації слабоалкогольного напою саме з магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що йому належить.

Застосовані фінансові санкції стосуються власника магазину та передбачають відповідальність за порушення організації торгівлі, незалежно від того, за участі кого з продавців воно допущено.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 23 червня 2016 року № , яким до позивача застосовано фінансові санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії у розмірі 17000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як вбачається з довідки Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у період з січня 2015 року по 18 квітня 2017 року фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 не видавались.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем порушено вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Отже, податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 23 червня 2016 року № за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії прийняте Славутською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 червня 2017 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.