Справа № 808/8729/15
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокусправа № 808/8729/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі № 808/8729/15 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації про скасування наказу та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 листопада 2015 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ директора Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації №68-к від 16.09.2015 «Про звільнення ОСОБА_1М.»;

- поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної торгівлі Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за вирахуванням обовязкових до сплати податків та зборів згідно законодавства.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржила її до апеляційного суду з підстав неповного зясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що в матеріалах справи відсутнє відповідне письмове подання профспілки про згоду на її звільнення за підписом керівника департаменту; судом не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заявлених позивачем клопотань з постановленням ухвал за наслідком їх розгляду; формулювання у наказі про звільнення позивача не відповідають фактичним обставинам справи; власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором; судом не допитано свідків та не перевірено накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на предмет їх законності.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що наказом начальника Головного управління економіки Запорізької ОДА № 36-к від 31.05.2012 року позивач призначена на посаду головного спеціаліста відділу з питань регуляторної політики та підприємництва головного управління економіки Запорізької обласної державної адміністрації з 01.06.2012 року, з випробувальним терміном один місяць.

Наказом № 1-С від 25.08.2015 року начальника Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА ОСОБА_2 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1М.» позивачу, головному спеціалісту відділу розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі, оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що полягало у самовільному залишенні робочого місця 21 серпня 2015 року з 12-15 хв. до 13-00 хв. та з 13-45 хв. до 14-20 хв. без поважних причин і дозволу на це керівництва Департаменту (т.1, а.с.66).

Наказом начальника Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА № 2-С від 01.09.2015 року «Про застосування заходу дисциплінарного впливу» ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі попереджено про неповну службову відповідність за неналежне виконання службових обовязків, що полягало у недбалому ставленні до виконання завдання щодо підготовки інформації про діючі роздрібні ціни на основні продукти харчування у розрізі територій області (т.1, а.с.81).

Вищезазначені накази ОСОБА_1 були оскаржені в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року у справі №808/8592/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів відмовлено повністю (т.1, а.с.180-185).

16 вересня 2015 року позивача було ознайомлено із наказом №68-к від 16.09.2015 «Про звільнення ОСОБА_1М.» у звязку з неякісною підготовкою аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 року для подальшого його оприлюднення на офіційному веб-сайті Запорізької обласної державної адміністрації в якості публічної інформації. Зазначено також, що порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 вчиняла і раніше, за що відповідно до наказів Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ від 25.08.2015 року №1-С) та захід дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність (наказ від 01.09.2015 року №2-С). Враховуючи вищевикладене та відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту 16 вересня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених на неї трудовим договором (т.1, а.с.13).

Законність та обґрунтованість вищезазначеного наказу є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного працівником систематичного невиконання обовязків, за які попередньо його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, звільнення позивача відбулося за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків покладених на неї трудовим договором, що проявилось у неякісній підготовці аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 року для подальшого його оприлюднення на офіційному веб-сайті Запорізької обласної державної адміністрації в якості публічної інформації за наявності у позивача двох дисциплінарних стягнень у вигляді доган.

Таким чином, для вирішення питання щодо законності звільнення позивача суд повинен перевірити правомірність застосування до нього дисциплінарних стягнень.

Відповідно до вимог статті 147 Кодексу Законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (який був чинній на момент виникнення спірних відносин) дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

При цьому, Законом України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 не передбачалось проведення службового розслідування та/або складання будь-яких актів стосовно виявлених порушень державними службовцями трудової дисципліни.

Судом встановлено, що згідно з письмовим дорученням безпосереднього керівника, начальника управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту ОСОБА_3 від 02.09.2015 року, ОСОБА_1 було доручено здійснити щотижневий аналіз діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 року для його подальшого оприлюднення на веб-сайті Запорізької облдержадміністрації. Із вказаним дорученням позивача ознайомлено під підпис (т.1 а.с.118).

Згідно із службовою запискою ОСОБА_3 від 04.09.2015 року на імя директора Департаменту ОСОБА_2, доведено до відома, що за результатами перевірки якості виконання завдання виявлені численні помилки, зокрема, при визначенні максимальної, мінімальної та середньозваженої ціни (в інформації на 10 аркушах зроблено 163 помилки). При частковій переробці завдання ОСОБА_4 виправила лише 6 помилок, допустивши при цьому нові помилки. Також супровідний лист до даних таблиць на адресу Управління у справах преси та інформації облдержадміністрації оформлено в порушення вимог діловодства на бланку Департаменту старого зразка (діяв до 2012 року) з порушенням Інструкції з Діловодства у Департаменті економічного розвитку і торгівлі Запорізької облдержадміністрації та допущена помилка в ініціалах посадової особи, яка мала підписати вказаний лист. На час виконання зазначених доручень інших завдань у ОСОБА_1 не було. Враховуючи викладене, просила вжити дисциплінарних заходів до позивача (т.1 а.с.105).

На обґрунтування допущених позивачем помилок під час підготовки щотижневого аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування відповідачем додано до матеріалів справи пояснення до службової записки від 04.09.2015 року безпосереднього керівника позивача, у яких остання детально розяснює суть завдання позивача, а також наводить допущені нею помилки (т.1 а.с.106-117).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем від ОСОБА_1 витребувано пояснення, у яких остання зазначила, що помилки допущені нею через великий обсяг роботи, вказує, що при підрахуванні вказаних помилок ОСОБА_3 одні і ті ж показники із позиції «мінімальна ціна» враховує по декілька разів, а тому на думку позивача, при перевірці всіх внесених нею показників підтверджено лише 6 виправлень з 2500 показників, які ніяким чином не вплинули на остаточний результат моніторингу та не є грубим порушенням. Також, позивач зазначила, що таке завдання вона виконувала лише 2 рази, ця робота, не належить до її компетенції та її примушували виконувати її попре посадові обовязки, передбачені посадовою інструкцією (т.1 а.с.96-97, 99, 101-102).

Проте, відповідно до пункту 5 Посадової інструкції головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, якою визначалися посадові обовязки ОСОБА_1, до обовязкових навичок роботи, які повинен мати головний спеціаліст відділу, належить робота з програмами Microsoft Word та Microsoft Excel (а.с.51-56).

Таким чином, обставини за яких вчинено проступок свідчать про те, що позивач мала всі необхідні навички та досвід виконання завдань подібних тому, яке було їй доручене, оскільки завдання надавалися в межах її посадової інструкції, і не потребували від неї наявності знань або навиків, не обумовлених цією інструкцією.

Разом з цим, відповідно до пункту 14 розділу ІІ Посадової інструкції головного спеціаліста відділу розвитку підприємництва та з питань регуляторної політики управління розвитку підприємництва, регуляторної політики та торгівлі Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, якою визначалися посадові обовязки ОСОБА_1, головний спеціаліст окрім визначених цим розділом завдань і функцій, має виконувати також інші функції згідно з покладеними на нього завданнями, а згідно із пунктом 5 розділу V цієї ж посадової інструкції за завданням керівництва має готувати документи.

Тобто, завдання про підготовку документу, а саме даних моніторингу, не виходило за межі професійних знань та навичок позивача, та відповідало її посадовій інструкції.

Відповідно до розділу IV Довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, затвердженого Наказом Нацдержслужби України від 13.09.2011 року № 11 головний спеціаліст обласної державної адміністрації здійснює координацію та методичне керівництво напрямами роботи підрозділу, організовує та забезпечує контроль, аналіз та оцінку стану справ на відповідному напрямі діяльності, надає необхідну методичну допомогу співробітникам у виконанні завдань, доручень, забезпечує підготовку проектів рішень, бере участь у розробленні нормативних та організаційно-методичних документів та виконує ряд інших функцій та завдань високого ступеню складності, які потребують прийняття самостійних управлінських рішень.

Завдання на виконання моніторингу було надано позивачу в письмовій формі, при доведенні завдання були надані чіткі вказівки та інструкції з його виконання, терміни виконання завдання не були стислими, отже, позивач мав всі можливості щодо виконання завдання належним чином.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач надане їй доручення, а саме підготовку даних моніторингу, яке відповідало її посадовій інструкції, виконала з помилками, що не заперечується і самою ОСОБА_1.

Крім того, як свідчать пояснення представника відповідача та підтверджується матеріалами справи, виконуючи вказане завдання вдруге, позивач знову допустила помилки ще в більшому розмірі, ніж у попередньому випадку, що свідчить про відсутність у позивача бажання щодо виправлення недоліків в роботі та більшу тяжкість вчиненого проступку. При цьому таке виконання завдало шкоди роботі відповідача, оскільки потягло за собою необхідність залучення до його виконання інших фахівців відділу, зайнятих виконанням іншої роботи та, як наслідок, порушило заплановану роботу установи.

Разом з цим, при звільненні відповідачем було враховано попередню роботу позивача, а також те, що згідно з «Щорічною оцінкою виконання державним службовцем посадових обовязків і завдань» (т.2 а.с.24,25), робочою характеристикою позивача (т.2 а.с.27,28) позивачу неодноразово було рекомендовано приділяти більше уваги дотриманню трудової дисципліни, а згідно з «Щорічної оцінкою ...» (т.2 а.с. 103,104) рекомендовано активно, цілеспрямовано, систематично і результативно працювати над підвищенням професійних знань, умінь та навичок.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що твердження позивача про те, що формулювання у наказі про її звільнення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підготовка даних моніторингу не входить до її посадових обов'язків є безпідставним, у зв'язку з тим, що надане позивачу доручення, а саме підготовка даних моніторингу, відповідало її посадовій інструкції, що підтверджується посадовою інструкцією.

Судом також враховано, що зміст порушення, яке полягає в неякісній підготовці аналізу діючих роздрібних цін на основні продукти харчування станом на 02.09.2015 року, є ідентичним порушенню, за яке до позивача раніше було вжито заходи дисциплінарного стягнення наказом від 01.09.2015 року №2-С (т.1 а.с.14).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, законність наказу від 01.09.2015 року № 2-С була предметом судового розгляду у адміністративній справі № 808/8592/16, і відповідно до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову щодо визнання незаконним та скасування зазначеного наказу (т.1 а.с.180-184, 185).

Так під час розгляду справи № 808/8592/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказів, судом встановлено, що позивач мала всі необхідні навички та досвід виконання завдань подібних тому, яке було їй доручене. В минулому позивач неодноразово виконувала завдання з моніторингу тих чи інших показників, так, зокрема, згідно результатів щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обовязків і завдань ОСОБА_1 за 2014 рік, позивачем власноручно зазначено, що вона здійснила моніторинг та порівняльний аналіз пропозицій та показників для підготовки Комплексної програми з питань розвитку малого та середнього підприємництва на 2015-2016 роки. При цьому, суд дійшов висновку, що є недопустимим таке безвідповідальне відношення до своїх обовязків державного службовця, з огляду подальшого офіційного оприлюднення на веб-сайті Запорізької ОДА цієї інформації як публічної для широкого загалу людей.

Згідно з матеріалами справи встановлено, що порушення трудової дисципліни, а саме неналежне виконання посадових обов'язків ОСОБА_1 носило систематичний характер, порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 вчиняла і раніше, за що відповідно до наказів Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької ОДА до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ від 25.08.2015 №1-С) та захід дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність (наказ від 01.09.2015 №2-С).

У відповідності із частиною третьою статті 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Частиною пятою статті 254 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Тобто, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування наказу №1-С від 25.08.2015 року та №2-С від 01.09.2015 року набрала законної сили 19.12.2016 року, тобто з моменту проголошення ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача в апеляційній скарзі про обов'язок суду перевірити усі накази про накладення дисциплінарних стягнень на позивача, які увійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк, оскільки правомірність наказів про застосування до ОСОБА_1М заходів дисциплінарного стягнення встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому в силу приписів частини першої статті 72 КАС України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до положень частини другої статті 255 КАС України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача на те, що відкриття ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2017 касаційного провадження у справі № 808/8592/16 не впливає на факт набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними та скасування наказу №1-С від 25.08.2015 року та №2-С від 01.09.2015 року.

Частинами першою та другою статті 39 Закону України від 15.09.1999 № 1045-ХІV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Аналогічні положення містяться у частинах другій та третій статті 43 КЗпП України.

Проте, матеріали цієї справи не містять жодного доказу того, що позивач була членом будь-якої первинної профспілкової організації, позовна заява та заява про зміну (доповнення) предмету позову не містять також жодних посилань на вказану обставину, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про необхідність попереднього погодження з виборним органом первинної профспілкової організації звільнення позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки не постановлено ухвалу по кожному із клопотань позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до положень статті 133 КАС України клопотання осіб, які беруть участь у справі, вирішуються судом негайно після того, як буде заслухана думка інших присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала. Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню протягом судового розгляду справи.

В свою чергу частиною 4 статті 160 КАС України передбачено вичерпний перелік ухвал, які викладаються окремим документом, серед якого відсутні ухвали постановлені за наслідками розгляду клопотань про виклик свідків чи відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Положеннями КАС України не заборонено під час судового засідання постановляти усні ухвали щодо розгляду вищезазначених клопотань.

При цьому слід зазначити й те, що відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків у справі №808/8729/15 не вплинула на правильність вирішення справи по суті, оскільки в матеріалах справи наявні документи, які свідчать про обставини звільнення ОСОБА_1, зокрема письмові доручення ОСОБА_3, службові записки та пояснення до службової записки ОСОБА_3, пояснення ОСОБА_1

Відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про виклик ОСОБА_5 в якості свідка у справі також не вплинула на правильність вирішення справи по суті, оскільки службові записки останнього стали підставою для винесення наказу №1-С від 25.08.2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1М.», законність якого була предметом спору у справі №808/8592/15 за наслідками розгляду якої Запорізьким окружним адміністративним судом 27.07.2016 року прийнято постанову, яка набрала законної сили.

Щодо тверджень позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Тобто, вирішення питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу вирішується у разі прийняття рішення про поновлення такого працівника на роботі.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не приймалося рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, підстав для вирішення питання про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу у суду не було.

Таким чином, підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав не вирішення питання про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу немає.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі № 808/8729/15 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 30 червня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко