Справа № 619/1435/17
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/1435/17
провадження №2-а/619/41/17
Постанова

Іменем України

26 червня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 СУПП у м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БР№456719 від 30.04.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження по справі, посилаючись на те, що він 30.04.2017 о 06год.45хв. керував транспортним засобом МАN19.343, реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Юрія Вєтрова у м. Суми був зупинений працівником поліції з причин нібито користуванні засобами звязку під час руху автомобіля тримаючи його в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, тим самим порушив вимоги п.2.9 ПДР України за що ч. 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у звязку з чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 425,00грн. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 085503 від 30.03.2017 підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Однак, в порушення даної інструкції інспектор поліції не розяснив йому права і обов'язки, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з його необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Тобто, в супереч вимогам ст.268 КУпАП, відповідач протиправно позбавив його такого права. А також винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі БР № 456719 від 30.04.2017 не містить відомостей щодо здійснення відеофіксації правопорушення. Отже, відповідачем не зафіксовано користування ним засобами звязку, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.Він рухаючись на своєму автомобілі 30.04.2017 врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, крім того, врахувавши всі фактори, не користувався мобільним телефоном та не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв. А також, поліцейський не взяв до уваги його усні пояснення, в яких він зазначив, що не згоден з вказаними в постанові поліцейського патрульної поліції фактами. Винним себе не визнає, при цьому Правил дорожнього руху він не порушував та йому не було повідомлено про будь-яке вчинене порушення зазначених Правил, вважає, що його вина у скоєні правопорушення не була доказана поліцейським. Таким чином, твердження поліцейського про порушення ним вимог ПДР України, є лише його суб'єктивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Інспектор роти №3 СУПП у м. Суми лейтенант поліції ОСОБА_4 не зявився, надавши письмові заперечення разом з відеозаписом, з яких вбачається, що 30.04.2017 згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в м. Суми він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_5. Під час несення служби у відповідності до вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Близько 06год. 45хв. 30.04.2017 на вул. ОСОБА_6, ним було виявлено автомобіль Ман, реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого, під час руху транспортного засобу користувався засобом звязку (мобільний телефон), тримаючи його в руці, чим порушив вимоги п. 2.9 д Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. П. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» надає право поліцейським зупиняти транспортні засоби у разі порушення водієм ПДР. Також, згідно п. 8.9. б ПДР України, вимога про зупинку транспортного засобу подається працівником поліції за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) звукового сигналу. Таким чином, зупинка автомобіля відбулася через порушення зазначеним громадянином вимог ПДР України. Він підійшов до ОСОБА_3, відрекомендувався, пояснив суть скоєного правопорушення та попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Пояснив, що він порушив вимоги п. 2.9д ПДР, а саме: під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його в руці, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП. Розяснив вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Одразу ж після цього, розглянувши в присутності нього матеріали адміністративної справи, виніс постанову БР№456719 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн, оголосив постанову та вручив її копію. З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається що ОСОБА_3 дійсно розмовляв по мобільному телефону перебуваючи за кермом транспортного засобу. Враховуючи вищевикладене, вважає, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України.

У судове засідання інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенант поліції ОСОБА_4 не зявився, причини неявки суду не повідомив.

У судове засідання ОСОБА_3 не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі позов підтримує.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін.

Судом встановлені обставини та дослідженні докази.

Згідно постанови серії БР№456719 від 30.04.2017 по справі про адміністративне правопорушення, 30.04.2017 о 06год. 45хв. ОСОБА_3 в м. Суми по вул. Юрія Вєтрова, керуючи автомобілем МАN19.343, реєстраційний номер НОМЕР_1, користувався засобом звязку тримаючи його в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п.2.9д Правил дорожнього рухута вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00грн. (а.с.6).

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Як передбачено п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою, статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.п.1,2,5 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ч.ч.2,4 ст.258 КпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як передбачено ч.3 ст. 283 КпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, в тому числі, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов'язкових реквізитів передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З оглянутого відеозапису, який надано відповідачем, не вбачається, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем МАN19.343, реєстраційний номер НОМЕР_1, користувався засобом звязку тримаючи його в руці, а саме розмовляв по мобільному телефону.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій, а тому постанова підлягає скасуванню.

Водночас щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі за відсутності події адміністративного правопорушення суд зауважує наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису п.2 ч.1 ст.18 КАС, який кореспондується з положеннями п. 3 ч.1 ст.288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Статтею 221 Глави 17 КУпАП "Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення" закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ст.ст. 121, 126 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє виключно законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь - якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до виключної компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 158 163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №456719 від 30.04.2017про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.122 КУпАП.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя І. М. Нечипоренко