Справа № 336/1616/17
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/1616/17-а
пр. № 2-а/336/172/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26 червня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у ОСОБА_1, розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя за № 156 від 18.01.2017 року про відмову в призначенні, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пільгової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя зарахувати, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пільговий стаж роботи за Списком № 1 в період з 01.07.1988 року по 31.12.1991 року та провести відповідні виплати з 08.09.2016 року.

За змістом позову зазначив, що позивач звернувся 08.09.2016 року до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі із заявою встановленого зразка про призначення пільгової пенсії за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши всі необхідні документи.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя № 156 від 06.12.2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії за Списком № 1, з посиланням на те, що в нього не достатньо необхідного пільгового стажу 10 років на день звернення, та порадило звернутися за призначенням пенсії при виповненні позивачу 54 років, також зазначили, що мій пільговий стаж за Списком № 1 складає: 06 років 11 місяців 06 днів, який було зараховано Комісією про підтвердження пільгового стажу роботи, відповідно Рішення про результати розгляду заяви №2449 від 15.11.2016 року прийнято рішення зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.10.1992 року по 25.01.2000 рік. Також повідомили, що мій пільговий стаж роботи за списком № 1 до 01.01.1992 року зараховано не буде, оскільки професії монтажника устаткування металургійних заводів та слюсаря ремонтника до 01.01.1992 року були передбачені списком № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, тобто робота у період з 01.07.1988 року по 31.12.1991 року відноситься до списку № 2.

З даним рішення позивач не згоден, оскільки позивач важає, що права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 зі скороченням пенсійного віку відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - порушено, а дії УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя є протиправними

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В своїх запереченнях зазначив, що дії Пенсійного фонду є правомірними, оскільки у випадку позивача не достатньо пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разу повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 має загальний трудовий стаж що складає 31 рік 08 місяців 18 днів, з них 12 років 00 місяців 24 дні пільговий стаж за Списком № 1, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_3 УКР № 1010981.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_3 УКР № 1010981 в період з 01.07.1988 року по 01.10.1991 року позивач працював Запорізькому спеціалізованому управлінні НВО «Черметмеханізація» на посаді монтажника устаткування металургійних заводів 4-5 розрядів з повним робочим днем постійно зайнятим на ремонті в цехах з шкідливими умовами праці,дана посада відноситься до Списку № 1, стаж якої складає 03 роки 03 місяці 00 днів.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_3 УКР № 1010981 в період з 01.10.1991 року по 01.10.1994 року позивач працював Запорізькому спеціалізованому управлінні НВО «Черметмеханізація» на посаді слюсаря ремонтника 5 розряду з повним робочим днем, постійно зайнятим на ремонті металургійного обладнанням з шкідливими умовами праці, дана посада відноситься до Списку № 1, стаж якої складає 03 роки 00 місяців 00 днів.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_3 УКР № 1010981, в період з 01.10.1994 року по 25.07.2000 року позивач працював Запорізькому спеціалізованому управлінні ЗАТ «Чорметремонт» на посаді електрозварником ручного зварювання 5-6 розрядів з повним робочим днем з шкідливими умовами праці, дана посада відноситься до Списку № 1, стаж якої складає 05 років 09 місяців 24 днів.

За звичайним математичним підрахунком пільговий стаж становить 12 років 00 місяців 24 дні (за період з 01.07.1988 року по 01.10.1991 року - 03 роки 03 місяці 00 днів, та за період 01.10.1991 року по 01.10.1994 року 03 роки 00 місяців 00 днів, та за період з 01.10.1994 року по 25.07.2000 року 05 років 09 місяців 24 днів.

Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи:а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як встановлено з матеріалів справи вказаного пільгового стажу роботи достатньо для призначення пільгової пенсії, оскільки загальний стаж роботи за Списком № 1 складає 12 років 00 місяців 24 дні, а отже це більше ніж 10 років, виходить зменшення пенсійного віку повинно бути після досягнення 50 років , тобто право на пенсію позивач набув 11.06.2016 року.

08.09.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі із заявою встановленого зразка про призначення пільгової пенсії за Списком № 1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши всі необхідні документи.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя № 156 від 06.12.2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії за Списком № 1, з посиланням на те, що в нього не достатньо необхідного пільгового стажу 10 років на день звернення, та порадило звернутися за призначенням пенсії при виповненні йому 54 років, також зазначили, що мій пільговий стаж за Списком № 1 складає: 06 років 11 місяців 06 днів, який було зараховано Комісією про підтвердження пільгового стажу роботи, відповідно Рішення про результати розгляду заяви №2449 від 15.11.2016 року прийнято рішення зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.10.1992 року по 25.01.2000 рік. Також повідомили, що мій пільговий стаж роботи за списком № 1 до 01.01.1992 року зараховано не буде, оскільки професії монтажника устаткування металургійних заводів та слюсаря ремонтника до 01.01.1992 року були передбачені списком № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, тобто робота у період з 01.07.1988 року по 31.12.1991 року відноситься до списку № 2.

У зазначеному рішенні відповідач розрахував, що загальний стаж його складає 31 роки 03 місяці 22 дні, з них періоди стажу позивача 01.01.1992 року по 25.01.2000 року зараховано до стажу Списком №1, а з 01.07.1988 року по 31.12.1991 року - за Списком №2, у зв'язку з чим, на думку відповідача, його стаж за Списком №1 склав лише 06 років 11 місяців 06 днів.

В період з 01.07.1988 року по 01.10.1991 року позивач працював Запорізькому спеціалізованому управлінні НВО «Черметмеханізація» на посаді монтажника устаткування металургійних заводів 4-5 розрядів та в період з 01.10.1991 року по 01.10.1994 року позивач працював Запорізькому спеціалізованому управлінні НВО «Черметмеханізація» на посаді слюсаря ремонтника 5 розряду, що також підтверджується копією трудової книжки.

Зазначені професії, за якими позивач працював, первинно включені до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 р. № 10.

В силу вимог ст. 72 КАС України зазначені обставини не підлягають доказуванню, оскільки визнаються сторонами.

При вирішенні спірних правовідносин обидві сторони посилаються на необхідність застосування норм Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Наведена норма тлумачиться однозначно, тобто, у разі підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року до пільгового стажу має бути зараховано весь період роботи особи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків.

Згідно із п. 4.3 Порядку застосування Списків у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації робочих місць, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками.

Із змісту довідок вбачається, що атестація ОСОБА_2 робочого місця за Списком №1 вперше була проведена згідно із Наказом про атестацію робочих місць від 26.01.1995 року № 13, тобто до 21.08.1997 року, тому у відповідності до вищевказаних норм весь період з 01.07.1988 року по 31.12.1991 року роботи за професіями монтажника устаткування металургійних заводів та слюсаря-ремонтника має бути зараховано до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі довідки, передбаченої п. 20 цього Порядку, виданої за місцем роботи, а також архівними установами.

Згідно з п. З Порядку застосування Списків № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. Ця вимога повинна виконуватись і при призначенні пенсії на пільгових умовах за віком ОСОБА_2, який звернувся з заявою до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя 08.09.2016 року.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Тобто мій пенсійний вік становить 50 років, що дає позивачу право виходу на пенсію з 11.06.2016 року, так як я народився 10.06.1966 року.

Відповідно до ст. 100 ЗУ № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах, зокрема, особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вказує п. 20 Постанови Кабінету міністрів України № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Спеціальність, за якою позивач працював, внесена до Списку № 1, таким чином підтверджувати наявний пільговий стаж на підприємствах іншими документами, окрім трудової книжки, та надавати уточнюючі довідки про атестацію робочих місць на підприємстві позивач не зобовязаний. Будь-яких посилань на невідповідність запису в моїй трудовій книжці щодо пільгового стажу відповідачем не наведено та не вказано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність зобовязання управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_2 відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням пільгового стажу роботи за Списком № 1 в період з 01.07.1988 року по 31.12.1991 року

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат на правову допомогу не на користь позивача,суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Водночас,склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно роз'яснень у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Витрати на правову допомогу,граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а її у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження обставин надання правової допомоги ОСОБА_3 при розгляді даної справи суду були надані укладений між ОСОБА_2. та адвокатським об*єднанням «Довіра» договір про надання юридичних послуг від 19.01.2017 р., розрахунок, квитанції про витрати на правову допомогу на загальну суму 1500 гр.00 коп

Водночас, належних документальних підтверджень факту внесення грошових коштів у касу адвоката та сплати суми гонорару відповідно до п. 3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, до справи не надано.

З урахуванням цих обставин судові витрати на правову допомогу у даній справи свого підтвердження належними доказами не знайшли,тому вимоги про стягнення таких витрат суд залишає без задовлення..

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 46 Конституції України, ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» ст. 4-18, 86,94, 99,106-118, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов*язання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника заробітної плати (доходу) по Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов*язати управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та провести відповідні виплати, з 16.02.2017 року

В іншій частині відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Ю.А. Галущенко

26.06.17