Справа № 810/450/16
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/450/16 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Кузик А.М.

пр-к апелянта ОСОБА_3

пр-к відповідача Семенець Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення ОСОБА_5 до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_5 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалене рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2015 року між ОСОБА_5 (клієнт) та ПАТ "Радикал Банк" (банк) укладено договір банківського рахунку №18142/П-1-980, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Постановою Правління Національного банку України від 09 липня 2015 року №452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 09 липня 2015 року №130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Радикал Банк", згідно з яким з 10 липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду Шевченка Олександра Володимировича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 30 вересня 2015 року №178 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження тимчасового адміністратора банку на Савельєву А.М. з 01 жовтня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09 листопада 2015 року №769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 09 листопада 2015 року №203, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Радикал Банк", призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Радикал Банк" Савельєвій А.М. на два роки з 10 листопада 2015 року до 09 листопада 2017 року включно.

На офіційному сайті Фонду за посиланням опубліковано оголошення про те, що з Фонд з 13 листопада 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

Відповідно до наказу Уповноваженої особи Савельєвої А.М. від 09 листопада 2015 року №204 "Про визнання правочинів нікчемними" визнано нікчемними відповідно до частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (трансакції в системі АБС Б2 щодо розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через каси банку 09 липня 2015 року поза межами робочого часу та/або операційного дня, а також трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитний рахунок клієнта через каси банку за одним ч тим самим часом проведення трансакції), які пов'язані з вкладними операціями за договорами банківського вкладу та/або договорами банківського рахунку згідно додатку №1, серед яких значиться правочин (трансакція) щодо перерахуванням на поточний рахунок позивача грошових коштів.

Листом від 13 листопада 2015 року №3779/15 Уповноважена особа фонду повідомила позивача, що трансакція щодо перерахуванням на користь позивача грошової суми з призначенням платежу "Поповнення поточного рахунку" на суму 200 000,00 грн., дата вчинення трансакції 09 липня 2015 року є нікчемним правочином відповідно до норм пунктів 1, 2 та 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У зв'язку з чим позивача не включено до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами у банку за рахунок Фонду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності факту порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб чи уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку прав позивача у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, прийнятими без належного і повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із статтею 28 вказаного Закону, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до п.п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 9 серпня 2012 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно з п. 6 розділу ІІІ вказаного Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Відповідно до частини першої статті 26 та частини першої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обов'язок Уповноваженої особи щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, безпосередньо пов'язаний із наявністю у позивача статусу вкладника банку. Такий статус, в свою чергу, обумовлюється дійсністю договору банківського вкладу.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Крім того, відповідно до ч. 2 та п.1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Підстави нікчемності правочинів, укладених банком визначені ч.3 ст.38 Закону, згідно якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Цей перелік є вичерпним.

Крім того, згідно ч.3 ст.36 Закону нікчемними є правочини, вчинені органами управління банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Вказані нормативно-правові акти передбачають, що у відповідних випадках договори є нікчемними в силу закону. Відповідно, визнання договорів нікчемними не потребує видання певного акту.

Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, однак дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Тобто, Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору банківського вкладу.

Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного договору нікчемним.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що скасування рішення суб'єкта владних повноважень має передувати відновленню порушених прав позивача якщо це рішення безпосередньо призвело до такого порушення.

Однак, уповноважена особа Фонду гарантування не наділена повноваженнями визнавати нікчемними договори банківських вкладів, саме тому оцінка судами має надаватися наявності у правочину ознак, описаних ч. 3 ст. 38 Закону № 4452, а не правомірності наказів.

Судом першої інстанції встановлено, що правочин (трансакцію) щодо розміщення коштів на рахунку позивача визнано Уповноваженою особою нікчемним на підставі ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI .

Наразі, наказ № 204 від 09.11.2015 не містить посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, а в повідомленні зазначено, що банк уклав правочини (у тому числі договори) умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Також, як на підставу нікчемності правочину, відповідач у повідомленні вказував, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановленого обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Натомість, не вбачається, що в данному випадку наявні обставини, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку.

Договір банківського рахунку був укладений та кошти на рахунок внесені до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк".

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні визначені частиною 3 статті 36 та частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстави нікчемності правочину укладеного позивачем.

Докази визнання у встановленому законом порядку недійсним правочину відсутні.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

На підтвердження факту внесення грошових коштів на свій банківський рахунок позивач надав квитанцію від 09.07.15 № 15055, яка свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору ним внесені та банківською установою зараховані.

Отже, рішення Уповноваженої особи Савельєвої А.М. від 09 листопада 2015 року №204 "Про визнання правочинів нікчемними" є протиправним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вирішення позовних вимог про вчинення Уповноваженою особою дій щодо надання Фонду додаткової інформації щодо позивача як вкладника, за умови чинності наказу, яким визнано нікчемним договір між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" буде суперечити вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенню про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти вкладнику за його вкладом, а отже за умови недоведеності протиправних дій позивача щодо укладення з банком договору, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана внести позивача до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом.

Відповідно до положень пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860, відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

Надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 р. ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За відсутності підстав нікчемності правочину Уповноважена особа Фонду зобов'язана була надати до Фонду інформацію щодо позивача, як вкладника якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнання та відповідно зобов'язання Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Суд зазначає, що витрати відшкодовуються лише в обсязі, який підтверджено документально, тобто письмовими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1 102,40 грн., що підтверджується квитанцією № ПН 4010 від 09.02.2016, при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 1212 грн. 64 коп., що підтверджується квитанцією № 15931256 від 07.07.2016.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2315,04 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк".

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_5 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, про відшкодування коштів за договором банківського рахунку від 09.07.2015 № 18142/П-1-980, укладеного між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк".

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_5, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" на користь ОСОБА_5 сплачені судові витрати в розмірі 2315,04 грн..

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 29.06.2017

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.