Справа № 464/254/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6396/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 24 квітня 2017 року у справі № 464/254/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача в справі про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2016 року № 07-вих-4326/188 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в її діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме недопущення посадових осіб державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, оскільки 15 грудня 2016 року була відсутньою за адресою проведення перевірки, так як перебувала на роботі, а про її проведення повідомлена не була.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 24 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 26 грудня 2016 року № 07-вих-4326/188 у справі про адміністративне правопорушення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що посадові особи інспекції при проведенні перевірки діяли в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, що регулює порядок проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, документи, які складені за результатами вжитих заходів, є законними та обґрунтованими та свідчать про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, суд переглядає оскаржуване рішення в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 20 грудня 2016 року № 23-К та направлення для проведення позапланової перевірки від 14 грудня 2016 року № 683пп відповідачем направлено працівників для проведення перевірки щодо достовірності даних в поданій ОСОБА_2 декларації про початок виконання будівельних робіт від 07 грудня 2016 року № 3-М-81111/АП-07 будівництво триквартирного однородинного індивідульного житлового будинку по вул. С. Паньківського,11 у м. Львові зі знесенням існуючого житлового будинку.

15 грудня 2016 року посадовими особами відповідача складено акт про те, що ОСОБА_2, будучи присутньою на обєкті, не допустила їх до проведення позапланової перевірки, чим порушила пункт 1 частини четвертої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункт 1 пункту 11 Порядку здійснення державного державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553. Також вказані обставини були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

26 грудня 2016 року в.о начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові ОСОБА_3 за результатами розгляду вказаних акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення № 07-вих-4326/188, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що матеріали справи не містять доказів недопущення позивачем посадових осіб відповідача до проведення перевірки, що свідчить про протиправність оскарженої постанови.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі - Порядок).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 9 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Згідно з пунктом 13 Порядку суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Відповідно до вимог підпункту 1 пункту 11 Порядку посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Згідно з пунктом 14 Порядку суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.

Частиною другою статті 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд звертає увагу на те, що правовою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з частиною другою статті 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення є встановлення факту недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

При цьому, недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва полягає у вчиненні умисних, винних дій, що створюють перешкоди в проведенні перевірки. Такі дії можуть полягати у відмові виконати законні вимоги посадових осіб щодо забезпечення доступу до об'єкта будівництва, надання необхідних документів тощо.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 15 грудня 2016 року, на момент проведення відповідачем позапланової перевірки перебувала на роботі, що підтверджується довідкою ТзОВ «Тополя-1» від 07 лютого 2017 року № 77 та табелем обліку використання робочого часу за грудень 2016 року.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення позивача про проведення відповідачем 15 грудня 2016 року позапланової перевірки на об'єкті будівництва по вул. С. Паньківського,11 у місті Львові, що виключало можливість реалізації позивачем права бути присутньою під час здійснення такого контролю та вчинення нею дій щодо недопущення посадових осіб відповідача до проведення перевірки.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 188-42 Кодексу України про адміністративне правопорушення та протиправність притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення оскарженою постановою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 24 квітня 2017 року у справі №464/254/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст судового рішення виготовлено 04 липня 2017 року.