Справа № 707/716/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 707/716/17 Головуючий у 1-й інстанції: Морозов В.В.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА
Іменем України
04 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2017 року позивач ОСОБА_2 , звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України (протокол №8 від 27.01.2017 року) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 10.11.2016 року;

зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги та виплатити призначену грошову допомогу через Черкаський обласний військовий комісаріат з 10.11.2016 року.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд оскаржувану постанову змінити, зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги та виплатити призначену грошову допомогу через Черкаський військовий комісаріат з 10.11.2016 року (за текстом апеляційної скарги).

Крім того, Міністерство оборони України також подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, допущено порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, а постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року скасувати в частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивач проходив військову службу в період з 11.01.1989 року по 11.03.1989 року, в тому числі, приймав участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 4267/05 від 19.05.2015 року (а.с. 20) та військовим квитком серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

Згідно з даними експертного висновку Черкаської обласної спеціалізованої ВКК № 3429 від 24.02.1997 року позивач отримав захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 13).

Позивачу відповідно до довідки МСЕК від 10.04.1997 року серії 2-18 АЗ №174172 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 18).

Відповідно до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 , вкладка № НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 11).

10 листопада 2016 року на підставі довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №534147 позивачу безтерміново було встановлено II групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 15).

10 листопада 2016 року Придніпровським управлінням праці та соціального захисту населення встановлено позивачу статус інваліда війни другої групи безтерміново, про що було видано посвідчення серії НОМЕР_4 (а.с. 11).

Позивач звернувся з письмовою заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням позивачу II групи інвалідності.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №6/8/5/416 від 28.02.2017 року у задоволенні зазначеної заяви позивача було відмовлено.

Вказаний лист мотивований тим, що комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (протокол № 8 від 27.01.2017 року) дійшла висновку про відмову у призначенні позивачу одноразово допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Крім того, повідомили, що Закон України від 04.07.2012 року № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», яким змінено редакцію ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (на виконання якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року), набрав чинності 01 січня 2014 року. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Тобто, дія постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975 та нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014 року. Тобто, дія вищевказаних законодавчих та нормативно-правових актів на позивача не поширюється (встановлено інвалідність до 1 січня 2014 року).

Обговорюючи правомірність вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 cт. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що право на грошовому допомогу у звільненого військовослужбовця наступає в момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення, позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги, тому до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, в тому числі і для визначення розміру складових грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав при звільненні, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності - 10.11.2016 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Так, матеріалами справи підтверджено, що травма позивача пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 8 Порядку якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегією суддів встановлено, що вперше позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 10.04.1997 року. Друга група інвалідності встановлена позивачу з 10 листопада 2016 року.

За таких обставин, дія вищенаведеного Порядку № 975 поширюється на позивача, оскільки інвалідність ІІ групи було встановлено позивачу з 10.11.2016 року, а постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року, якою затверджено Порядок, набрала чинності з 24.01.2014 року.

Вказана постанова не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування Порядку до осіб, які отримали первину інвалідність до 01.01.2014 року.

Така правова позиція підтримана ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.08.2016 року по справі №К/800/21356/16.
Окрім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10 березня 2015 року по справі №21-563-а-14, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 244- 2 КАС України висновку щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки, зміна групи інвалідності позивача відбулася понад дворічний термін з часу первинного встановлення йому інвалідності (вища група інвалідності позивачу встановлена після спливу двох років з дати настання первинної інвалідності нижчої групи), колегія суддів приходить до висновку про наявність в останнього права на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, погоджується з висновком суду першої інстанцій про задоволення вимоги позивача про визнання протиправною відмови Міністерства оборони України у призначенні йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності неправомірними.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з Міністерства оборони України суми одноразової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, що дають найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до с. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність судового захисту порушених прав позивача та задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року скасувати частково в частині зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з ухваленням в цій частині нової постанови про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 зазначену грошову допомогу та здійснити її виплату.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року скасувати в частині зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та здійснити її виплату.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Повний текст рішення виготовлено 04 липня 2017 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.