Справа № 810/1765/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року № 810/1765/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.02.2017 №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки відповідач дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем законодавства у сфері обігу готівки. Позивач зазначає, що вчасно та у повному обсязі здійснив оприбуткування готівкових коштів у сумі 3199,80 грн. 22.01.2017 та 23.01.2017 у книзі обліку розрахункових операцій шляхом підклеювання щоденних Z-звітів до розділу 1 КОРО та занесення кореспондуючих вказаним Z-звітам записів про рух готівки до розділу 2 КОРО.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що під час здійснення фактичної перевірки ресторану позивача було виявлено книгу обліку розрахункових операцій, у якій не було здійснено записів про рух готівки за 22.01.2017 та 23.01.2017 на підставі Z-звітів №0544 та №0545.

Відповідач зазначає, що у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО. При цьому. невиконання або виконання будь-якої із цих дій у неповному обсязі (зокрема, заповнення лише частини КОРО) є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд за письмовим клопотанням представника позивача ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

24 січня 2017 року Головним управлінням ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку ресторану, розташованого за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Обїзна, 4-А, який належить ФОП ОСОБА_1

Результати перевірки оформлені Актом про результат фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції від 24.01.2017 №0151/1000/14/НОМЕР_1 (далі Акт перевірки) (а.с. 37-38), у якому відображений висновок про порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320.

Суть виявленого порушення полягає у неоприбуткуванні позивачем готівки на загальну суму 3199,80 грн.

Так, в описовій частині Акта перевірки зазначено, що позивачем не було здійснено записів у графах 1-10 розділу ІІ книги обліку розрахункових операцій №р/4 про суми готівкових коштів та суму розрахунків згідно фіскальних звітних чеків за №0544 від 22.01.2017 на суму 2270,30 грн. та №0545 за 23.01.2017 на суму 929,50 грн.

Розглянувши матеріали перевірки, Головне управління ДФС у Київській області прийняло оспорюване податкове повідомлення-рішення від 07.02.2017 №, яким на підставі абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувало до позивача штрафні санкції у розмірі 15999,00 грн. (а.с. 39).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходив з наступного.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюються Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі Положення №637).

Відповідно до абзацу другого пункту 2.2 Положення №637, підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно з пунктом 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Відповідно до пункту 1 Положення №637, оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Положення №637 у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (зі змінами та доповненнями) від 12.06.1995 № 436/95 (далі Указ №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Відповідно абзацу 3 цієї ж статті за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до субєктів господарювання, перелічених у пункті 1 Указу №436/95, застосовується штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, у ресторані ФОП ОСОБА_1, розташованому за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Обїзна, 4-А, готівкові розрахунки проводяться із застосуванням реєстратора розрахункових операцій Марія-304і, заводський номер НОМЕР_2, фіскальний номер НОМЕР_3.

На вказаний РРО контролюючим органом було зареєстровано Книгу обліку розрахункових операцій № р/4, оригінал якої було оглянуто судом у судовому засіданні, та витяг з якої міститься у матеріалах справи.

У ході проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу встановлено факт наявності у КОРО № р/4 роздрукованих та підклеєних фіскальних звітних чеків №0544 від 22.01.2017 на суму готівки 2270,30 грн. та №0545 від 23.01.2017 на суму готівки 929,50 грн.

При цьому, у розділі ІІ зазначеної КОРО, за висновками перевірки, записи про оприбуткування готівки (графи 1-10) на підставі фіскальних звітних чеків №0544 від 22.01.2017 та №0545 від 23.01.2017 були відсутні.

Судом встановлено, що оприбуткування готівки на підставі фіскальних звітних чеків №0544 від 22.01.2017 та №0545 від 23.01.2017 позивачем було здійснено шляхом заповнення граф 1-5 та 9 («дата», «номер Z-звіту», «службове внесення», службова видача», «загальна сума розрахунків» та «сума акцизного податку»). При цьому, позивач не заперечував, що графи 6-8 та 10 КОРО на підставі фіскальних звітних чеків №0544 від 22.01.2017 та №0545 від 23.01.2017 не заповнювались.

Виходячи з того, що законодавством під «оприбуткуванням готівки» у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, то не здійснення відповідних записів у книзі обліку розрахункових операцій згідно із Z-звітом у день одержання готівкових коштів у порядку, встановленому законодавством, не може вважатися «оприбуткуванням готівки».

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому, невідображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Аналогічна правова позиція у спорах цієї категорії була неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду України від 11.12.2012 (справа № 21-400а12), від 26.02.2013 (справи №№ 21-7а13, 21-35а13), від 12.11.2013 (справа № 21-370а13), від 01.04.2014 (справа № 21-54а14).

Згідно з приписам частини 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 28 серпня 2013 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за №1618/24150 (далі Порядок).

Пунктом 6 розділу ІІ глави 4 Порядку передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Суд зазначає, що форму книги ОРО затверджено додатком №1 до Порядку. Облік руху готівки та сум розрахунків на підставі фіскальних звітних чеків здійснюється платниками податків у розділі ІІ книги ОРО, форма якого передбачає здійснення записів про: дату (графа 1); номер фіскального звітного чеку (графа 2), суму готівки (дані про службове внесення та службову видачу) (графи 3-4), суму розрахунків, у тому числі загальну (графа 5), за ставкою ПДВ (графа 6), за ставкою акцизного або іншого податку (графа 7); суму податку на додану вартість (графа 8), суму акцизного або іншого податку (графа 9), видану суму при поверненні товару (графа 10).

Вичерпні випадки, коли платник податків звільняється від заповнення окремих граф розділу ІІ книги ОРО визначені у главі 4 розділу ІІ Порядку.

Так, відповідно до пункту 8 глави 4 розділу ІІ Порядку, у разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони вклеюються у відповідну книгу ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, графи 3, 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати.

За бажанням суб'єкта господарювання у графах 5-10 розділу 2 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, можна створювати додаткові графи для зазначення сум розрахунків, суми податку на додану вартість, суми акцизного податку або іншого податку (збору) та виданих при поверненні товару коштів, які отримані (видані) з використанням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо. Крім того, у цьому розділі книги ОРО на РРО або в книзі ОРО на господарську одиницю можна виконувати додаткові записи, що підсумовують дані за розрахунками за день чи за місяць.

Таким чином, Порядком передбачено можливість в окремих випадках не заповнювати графи 3, 4 розділу 2 книги ОРО та можливість за бажанням суб'єкта господарювання створювати додаткові графи.

Водночас жодний пункт вказаного Порядку не звільняє субєкта господарювання від заповнення інших граф.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вибіркове заповнення позивачем окремих граф КОРО є свідченням здійснення оприбуткування готівки у спосіб, який не відповідає вимогам Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій та Положення №637, і є підставою для юридичної відповідальності, передбаченої Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Варто також зазначити, що Верховний Суд України у вказаних справах повністю відхилив аргументи платників податків, що відсутність у КОРО відомостей про рух готівки при фактичному оприбуткуванні зазначеної суми шляхом роздрукування фіскального звітного чеку дає лише підстави для висновку про порушення позивачем порядку ведення КОРО, а не про неналежний облік надходження коштів за відповідний день та ухилення підприємця від оподаткування зазначеної суми.

Зазначені вище обставини спростовують доводи позивача про дотримання порядку оприбуткування готівки за 22.01.2017 та 23.01.2017, у звязку з чим суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.02.2017 №.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Під час розгляду справи витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідачем не здійснювались.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.06.2017.