Справа № 185/1983/17(2-а/185/207/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" червня 2017 р. справа № 185/1983/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року у справі №185/1983/17

за позовом ОСОБА_1

до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку доплати за понаднормативний стаж роботи та стаж роботи в підземних шкідливих умовах праці до основного розміру пенсії;

- зобовязати відповідача сплачувати позивачу щомісячно, згідно ст.19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" доплату до основного розміру пенсії за понаднормативний стаж роботи в розмірі 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад 25 років та за стаж роботи в підземних і шкідливих умовах праці в розмірі 1% заробітку за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова мотивована відсутністю правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно ст.26, ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що в оскарженій постанові всі факти та обставини, та предмет спору суд зазначив не ті, на які позивач посилався у своєму адміністративному позові. Позивач просив суд розглянути та задовольнити позов у відповідності до статті 19 Закону України "Про пенсійне

забезпечення", проте, суд ухвалив постанову про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Відповідач надав позивачу відповідь, якою відмовив позивачу в перерахунку пенсії відповідно до статті 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На думку позивача, належна йому щомісячна доплата до основної суми пенсії - 3275 грн. 17 коп. повинна бути не 473 грн. 86 коп., як це зазначено у відповіді відповідача, а 1 244 грн. 56 коп., тобто при розрахунку доплати до основного розміру пенсії позивача має застосовуватися норма Закону України ст.19 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Необхідною умовою для виплати доплати до основного розміру пенсії є наявність понаднормативного стажу роботи. При цьому, доплата за понаднормативний стаж роботи має розраховуватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії, в розмірі 1% від заробітної плати за кожний рік понаднормативного стажу роботи.

Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови суду від 10.04.2017 року не врахував докази, що були надані позивачем до адміністративного позову, не врахував та не взяв до уваги пояснення позивача.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

Відповідач надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволення позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позову з тих підстав, що він не виявив бажання та у позивача відсутні підстави для переведення його з одного виду пенсії на інший, оскільки:

- чинним на час призначення позивачу пенсії законодавством було визначено коло працівників, яким призначається пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в якій також як і в статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачалося право чоловіків на пенсію за віком після досягнення 60 років;

- з аналізу норм ст.ст.9, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" випливає, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Позивач претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування;

- позивачем реалізовано право на перерахунок пенсії, оскільки його пенсія, яка є пенсією за віком, перераховувалася з набранням чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і далі упродовж 2007-2017 рр. відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

До вказаних висновків суд першої інстанції дійшов виходячи з тих обставин, що позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до відповідача, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначення йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням ч.2 ст.40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення із заявою; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком відповідно до ст.26 з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; провести перерахунок та виплати різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. Однак, позивачу відмовлено в призначенні пенсії, про що повідомлено позивача листами від 16.02.2017 року та від 27.02.2017 року.

Колегія суддів доходить висновку, що наведені судом першої інстанції обставини справи та відповідні висновки за своїм змістом не стосуються спірних правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та з 19.09.2002 року отримує пенсію, призначену йому відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

15.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 14.02.2017 року, в якій просив надати розрахунок пільгового стажу на підземних роботах та розрахунок доплати за понаднормативний стаж роботи.

Листом від 21.02.2017р. №Х/16 відповідач повідомив позивача, що пенсія позивача розрахована за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року. Загальний страховий стаж позивача складає 32 роки 10 місяців 6 днів (по 18.02.2010 року), в тому числі пільговий стаж на підземних роботах по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею - 31 рік 01 місяць 15 днів. Коефіцієнт стажу з урахуванням коефіцієнту підвищення 1,35 становить 0,85.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для розрахунку розміру пенсії було враховано заробітну плату за період з 01.12.1989 року по 31.01.1995 року та з 01.07.2000 року по 31.01.2008 року. Коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 3,21655, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 3853,14 грн.

Загальний розмір пенсійної виплати позивача станом на 01.02.2017 року становить 3975,79 грн., з яких:

- 3275,17 грн. - розмір пенсії за віком, розрахований із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, яка складає 1197 грн. 91коп. (3,21655*1197,91*0,85);

- 473,86 грн. - доплата за понаднормативний стаж за 38 років (1247,00*38%);

- 26,03 грн. - підвищення по ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (з 01.03.2010 року);

- 100,73 грн. - підвищення по ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (з 01.03.2012 року);

- 100,00 грн. - доплата з 01.05.2012р. згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту населення" N327 від 23.04.2012р.

Абзац 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції до 01.10.2011 року) встановлює, що за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Згідно п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Тобто, Закон України "Про пенсійне забезпечення" застосовується тільки в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, а безпосередньо розрахунок такої пенсії здійснюється на умовах, в порядку та за вимогами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З позову вбачається, що, на думку позивача, стаття 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" неправомірно обмежує право позивача на підвищення пенсії, передбаченого ст.19 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тому розмір доплати до пенсії позивача має становити 1244 грн. 56 коп., а не 473 грн. 86 коп., як це зазначено у відповіді відповідача.

Отже, спірні правовідносини між сторонами по справі виникли не з приводу переведення з пенсії позивача, призначеної відповідно до ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", а у звязку з тим, що, на думку позивача, відповідач неправомірно не нараховує позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.19 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У відповідності до п.3 ст.202 КАС України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Разом з тим, на думку колегії суддів, вказані позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1% заробітку, але не менш як на 1% мінімального розміру пенсії.

Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1% заробітку.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету.

Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку.

З 01.01.2004 набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно частини 1 статті 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

У разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі (пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до пункту 16 Розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, з 01.01.2014 року положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також надбавок та підвищень, в частині, що не суперечить Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Пенсії, призначені на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", перераховуються відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст.28 "Мінімальний розмір пенсії за віком" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Аналогічна норма передбачена, ст.19 "Розміри пенсій за віком" Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою встановлено, що за кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1% заробітку, але не менш як на 1% мінімального розміру пенсії. Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1% заробітку.

Статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено нарахування підвищення до пенсії, призначеної відповідно до ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", проте, зазначена стаття передбачає обмеження підвищення до пенсії за 1 рік роботи 1-м відсотком мінімального розміру пенсії за віком, який розраховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 217 рік" у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць становить: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Згідно розрахунку відповідача, зазначеного у листі від 21.02.2017р. №Х/16, підвищення до пенсії позивача становить 473 грн. 86 коп., яке розраховано відповідачем з урахуванням стажу роботи позивача 38 років та мінімального розміру пенсії за віком - 1247 грн., що відповідає положенню ст.19 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням обмежень, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З наведеного вбачається, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи.

З урахуванням того, що судом першої інстанції не встановлено належним чином обставини справи, предмет спірних правовідносин між сторонами, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року у справі №185/1983/17 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко