Справа № 243/3098/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мірошниченко В.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року справа № 243/3098/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Васильєвої І.А., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю представника відповідача Семібратової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2017 року у справі № 243/3098/17 за позовом ОСОБА_4 до Рядового поліції роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Ткачука Миколи Станіславовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати незаконними дії відповідача щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18 березня 2017 року серії БР №430000, скасувати постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що постанова є незаконною, оскільки складена не на місці скоєння правопорушення. Він не керував мопедом. Дійсно, як пішохід проходив по Привокзальній площі 18.03.2017 року, його зупинив працівник поліції, застосував насилля та проти волі посадив у службовий автомобіль і повіз у Слов'янський відділ поліції, де виніс оскаржувану постанову.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2017 року позов задоволено.

Скасовано постанову рядового поліції поліцейської роти 1 батальйону УПП в місті Краматорську та Слов'янську ДПП Ткачука Миколи Станіславовича про адміністративне правопорушення від 18.03.2017 року серії БР № 430000 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки відповідач в порушення вимог ст. 258 КУпАП не склав протокол про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції позбавив відповідача права участі у судовому засіданні, права надати докази, щодо правомірності дії поліцейського та правомірності складання спірної постанови.

Крім того, відеозаписом підтверджується скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Висновок суду, що працівник поліції повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення є помилковим та таким, що суперечить приписам статті 258 КУпАП.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами встановлено, що відповідно до постанови серії БР №430000 від 18.03.2017 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП до штрафу 510 грн.

В постанові зазначено, що водій ОСОБА_4 18.03.2017 року о 22 годині 30 хвилин в м. Словянську на площі Привокзальна, біля будинку №2, керував мопедом, який був не зареєстрований у встановленому законом порядку, чим порушив п.п.30.1 ПДР України та не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.п.2.1.(а) та п.п.2.13 ПДР України (а.с.3).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і , частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови № 430000 від 18.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відносно позовних вимог про скасування постанови № 430000 від 18.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось, підставою для складення спірної постанови якою накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп., стало порушення позивачем вимог правил п. 30.1 , п. 2.1, 2.13 ПДР України, яке полягає у тому що позивач керував мопедом, який був не зареєстрований у встановленого законом порядку, а також не мав права керувати вказаним транспортним засобом.

Статтею 121 ч. 6 КУпАП передбачено адміністративне правопорушення - керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Статтею 126 ч. 2 КУпАП передбачено адміністративне правопорушення - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, а також наданий відповідачем відеозапис з камери поліцейського, яка на підставі ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» була закріплена на службовому транспортному засобі (DSJX 300049_AH 0049), колегія суддів дійшла висновку, що з наданих апелянтом доказів не можливо встановити, що саме ОСОБА_4 керував зазначеним транспортним засобом та саме він скоїв правопорушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 КупАП.

Таким чином, відповідачем в підтвердження зазначених доводів не надано жодного належного доказу, передбаченого статтею 251 КУпАП.

Відповідно положень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем п. 30.1 , п. 2.1, 2.13 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку щодо не підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На підставі ст..201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки підставами для задоволення позову суд першої інстанції помилково зазначив порушення відповідачем вимог ст.258 КупАП в частині не складення протоколу, тоді як дійсно наявні підстави для задоволення позову, але з підстав відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни постанови в мотивувальній частині.

Керуючись статтями 196, 198, 201, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2017 року у справі № 243/3098/17 - задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2017 року у справі № 243/3098/17 з підстав, вказаних в мотивувальній частині даної постанови апеляційного суду.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 04 липня 2017 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді І.А. Васильєва

Л.В. Ястребова